Провадження № 3/643/3455/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2020 року о 19 год. 55 хв. у м. Харкові по вул. Бучми, 40А, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Suzuki Lets 2» (РАМА НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіри обличчя, порушення координації рухів). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Drager ALKOTEST 7510 у присутності двох свідків, результат огляду 1,16 проміле, тест № 63. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9.А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальністю за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

При цьому, під час розгляду справи захисником ОСОБА_2 адвокатом Коваль О.Ю. були подані до суду клопотання про:

- клопотання від 06.11.2020 року про закриття провадження на підставі п. 6 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність;

-клопотання від 06.11.2020 року про виклик та допит свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

-клопотання від 06.11.2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення;

-клопотання від 12.11.2020 року про витребування доказів;

-клопотання від 12.11.2020 року про повернення матеріалів на дооформлення;

-клопотання від 19.11.2020 року про повернення матеріалів на дооформлення;

-клопотання від 19.11.2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення;

-клопотання від 19.11.2020 року про недослідження відеозапису з нагрудних камер працівників поліції у судовому засіданні та надання йому оцінки в нарадчій кімнаті.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності.

З огляду на положення ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою не передбачена обов`язкова участь правопорушника при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приймаючи до уваги те, що існує загроза спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та враховуючи, що інтереси ОСОБА_2 представляє адвокат Коваль О.Ю., суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Також суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності свідка ОСОБА_4 , який неодноразово викликався.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 524062 від 23.08.2020 року;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, як при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_2 повідомляє, що, він дійсно винен, не вбачає підстав цеприховувати, пояснив, що він випив пива та розуміє, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager буде позитивним, повідомив, що так більше не буде робити (відеозапис о 19:56-19:58 год.);

- результатами тестування на приладі «Drager Alcotest 7510» (ARLM № 0308), згідно з яким вміст алкоголю складає 1,16 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який ОСОБА_2 підписав без заперечень;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 серпня 2020 року;

- поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що його працівники поліції запросили бути свідком при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння. Пам`ятає як чоловік дихав у трубку, результат перевищував дозволену норму. Він був свідком з того часу, як ОСОБА_2 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, від огляну на місці спочатку ОСОБА_2 відмовився, та бажав пройти огляд у медичному закладі, але потім він передумав їхати до медичного закладу та надав згоду пройти огляд на місці. Він бачив як перед оглядом працівники поліції усе розгортали, прогрівали драгер, потім ОСОБА_2 дихав у трубку, результат огляду йому працівники поліції показували, кількість проміле не пам`ятає, але точно було перевищення дозволеної норми. Пам`ятає як перед оглядом дівчина питала документи на драгер, поліцейські зачитали номер, за сертифікат не пам`ятає.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9.А Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Складений працівником поліції щодо ОСОБА_2 протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не надано.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні поданого захисником клопотання про закриття провадження за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 6 ст. 257 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Означений Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 КК України у такій редакції: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03.07.2020 року) виключені норми Закону № 2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130КУпАП викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Законом України № 2617-VIII (до 01.07.2020 року) Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З 01.07.2020 року і до 03.07.2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04.07.2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_2 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення після 03.07.2020 року, а саме 23 серпня 2020 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції) та підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону № 2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, суд вважає, що положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону від 07 липня 2016 року № 1446-VIII, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що 20 липня 2020 року Комітетом Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, який відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» має право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України, були надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.

В означених роз`ясненнях Комітет зазначив, що частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування. Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України). З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено. Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Одночасно суд зазначає, що база даних "Законодавство України" на сайті https://zakon.rada.gov.ua має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року).

Аналогічні висновки щодо застосування статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладені у постанові Дніпровського апеляційного суду від 04.09.2020 у справі № 205/5244/20, у постанові Черкаського апеляційного суду від 11.09.2020 у справі № 711/5498/20, постановою Вінницького апеляційного суду від 09.10.2020 року у справі № 149/1565/20.

Стосовно аргументів сторони захисту про недопустимість результатів проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», суд зазначає наступне.

Так, захисник посилаючись на приписи ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. п. 6, 7 розділу 1, п. п. 3, 4, 5 розділу 2, п. 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, вказує на те, що для того, щоб роздруківка Драгеру була прийнята судом як належний та допустимий доказ, до проходження на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції повинен надати водію на його вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Проте, співробітниками поліції не були виконані та на вимогу ОСОБА_2 сертифікат відповідності та свідоцтво працівниками поліції йому надані не були. Також, із наявних в матеріалах справи доказів не вбачається дотримання працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки.

Крім того, захисник зазначає, що вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та/або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 № 753 «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів». Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2017 № 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема, Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності. Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення газоаналізатор «Drager Alcotest» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2010 № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest» про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10.02.2010, вичерпаний 10.02.2015 року.

За таких обставин захисник вважає, що огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. При цьому, захисник вказує на те, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують належний стан технічного засобу «Drager Alcotest», зокрема, співробітниками поліції не було долучено його сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, на думку захисника, підстав вважати, що огляд водія на стан сп`яніння було проведено сертифікованим приладом, який відповідно до закону пройшов необхідну повірку, не можна виходячи із сукупності наявних у справі доказів, внаслідок чого роздруківки приладу «Drager Alcotest», яким проведено огляд водія ОСОБА_2 , не можуть вважатися допустимим доказом.

Проте, суд вказані доводи сторони захисту вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Так, положеннями п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 1, 3, 5 р. ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Алкотестер - це той прилад, який визначає вміст алкоголю саме в крові (без аналізу крові безпосередньо) шляхом вимірювання концентрації парів спирту у видихуваному повітрі. Даний алкотестер пропускає верхні шари повітря, що видихається та вимірює виключно глибинний шар, який реально контактував з кровоносними судинами легенів і несе в собі інформацію про концентрації спирту саме в крові людини.

Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які відносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Під номером 43 вказаного переліку містяться відомості про спеціально технічні засоби газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва про повірку робочого стану яких є необмеженими.

Згідно із сертифікатом відповідності № UA.TR.039.645 від 18.02.2019 року, газоаналізатори «Drager Alcotest» відповідають Додатку № 6 Технічного регламенту щодо медичних виробів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів № 753 від 02.10.2013 року. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/1228 від 21.03.2019 року, газоаналізатори „Drager Alcotest 7510" відповідають вимогам Методики повірки 982-12-12.

Вказані відомості є публічно доступними.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи роздруківки газоаналізатора, огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проведено за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» (ARLM № 0308).

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 газоаналізатор «Drager Alcotest 7510» в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Періодичність повірки вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, установлена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України № 1417/29547 від 01.11.2016 і становить один рік.

Положеннями Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, визначено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Згідно сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 01.09.2014 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки - Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії DragerSafery AG CoKGaA Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Прилад «Alkotest Drager 7510» за допомогою якого здійснювався огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 є засобом вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, останнє калібрування газоаналізатора було проведено 18 березня 2020 року, що відповідає встановленим нормам, і на момент проведення огляду вказаний алкотестер був використаний в межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Стороною захисту не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу «Alkotest Drager 7510» або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

Зазначені вище висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Одеського апеляційного суду від 07.10.2020 у справі № 521/10606/20, постанові Вінницького апеляційного суду від 27.04.2020 у справі № 127/2120/20, постанові Миколаївського апеляційного суду від 14.09.2020 у справі № 33/812/292/20.

Також, з оглянутого судом відеозапису вбачається, що перед оглядом на стан алкогольного сп`яніння за клопотанням жінки, яка в момент оформлення адміністративних матеріалів перебувала поруч з ОСОБА_2 , працівниками поліції було надано для огляду документи щодо приладу «Drager Alcotest 7510», сам прилад та коробку до нього. Також за клопотанням жінки працівниками поліції було надано відомості щодо дати останньої повірки приладу. Будь-яких зауважень щодо наданих документів на прилад «Drager Alcotest 7510» (ARLM № 0308) ОСОБА_2 висловлено не було. Після цього, ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на вказаному приладі, який показав, що вміст алкоголю складає 1,16 проміле.

Таким чином, твердження захисника, про те що ОСОБА_2 не було запропоновано оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно доводів сторони захисту про неналежність результатів проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», суд зазначає наступне.

Так, захисник вказує, що матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_2 на огляд до КНП ХОР «Харківський наркологічний диспансер». При цьому, в матеріалах справи міститься Акт огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. На думку захисника, зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки. В іншому випадку, протокол у відношенні нього мав бути складений саме за відмову від проходження огляду. Таким чином, захисник вважає, що ОСОБА_2 не відмовився від проходження огляду на місці зупинки, а був незгоден з його результатами, у зв`язку з чим, поліцейським і було складено вищевказане направлення. Проте, всупереч вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в матеріалах справи відсутній висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, перший примірник якого видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я та посилань на дії ОСОБА_2 щодо ухилення від такого огляду.

Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що або протокол про адміністративне правопорушення було складено передчасно без отримання результатів огляду ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я, або висновок за результатом огляду ОСОБА_2 не було долучено до матеріалів справи, або ОСОБА_2 взагалі не доставлявся для проведення огляду до закладу охорони здоров`я.

На думку захисника, за наявності направлення на огляд до медичної установи з зазначенням в ньому про доставлення ОСОБА_2 на такий огляд, результати отримані за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest» не можуть прийматись до уваги, оскільки єдиним належним доказом на підтвердження результатів огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння в такому випадку може бути лише висновок щодо результатів медичного огляду. Натомість, такий висновок в матеріалах справи відсутній.

З даними доводами сторони захисту суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що після того, як працівниками поліції були надані документи щодо приладу Drager «Alcotest», ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на вказаному приладі, який показав, що вміст алкоголю складає 1,16 проміле, дана дія відбулась о 20:25 год. 23.08.2020 року. О 20:26 год. ОСОБА_2 повідомив, що з результатом не згоден, після чого працівники поліції повідомили ОСОБА_2 , що він зобов`язаний поїхати до медичного закладу та виписали відповідне направлення, яке міститься в матеріалах справи. Проте, ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився їхати до медичного закладу.

Таким чином, висновок про огляд на стан сп`яніння не складався, оскільки ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі після проходження такого огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest», у зв`язку з чим, суд, відмовляє у задоволенні клопотання сторони захисту про витребування у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відомостей про те, чи доставлявся працівниками поліції 23.08.2020 року ОСОБА_2 для огляду на стан алкогольного сп`яніння; чи проводився його огляд у закладі охорони здоров`я, та який його результат; чи видавався висновок за результатом огляду ОСОБА_2 .

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_6 від 23.08.2020 року, згідно з якою вона забирає транспортний засіб «Suzuki Lets 2» (РАМА НОМЕР_1 ) з адреси м. Харків, вул. Бучми, 40а, під свою відповідальність та зобов`язується не передавати транспортний засіб ОСОБА_2 і доставити його на місце стоянки ГК «Московський» не запалюючи двигун.

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту в частині того, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, передання керування іншій уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії, та може бути допущена до керування транспортним засобом, а також щодо затримання транспортного засобу та доставлення його на зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для повернення переданих на розгляд суду матеріалів відносно ОСОБА_2 на дооформлення, як і не вбачає підстав для закриття провадження у справі з підстав, зазначених у клопотаннях захисника, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні, оскільки огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння було проведено працівниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Також суд не бере до уваги доводи захисника про те, що під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 був позбавлений права скористатися правовою допомогою, оскільки з оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 відповідних клопотань не заявлялось. Жодних доказів на підтвердження того, що працівниками поліції вчинялися перешкоди в реалізації ОСОБА_2 права на захист, матеріали справи не містять.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Згідно зі ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Слід зазначити, що вимогами статей 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкової участі захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Стосовно пояснень свідка ОСОБА_3 , які він надав в судовому засіданні, захисник акцентує увагу на тому, що свідок повідомив, про те, що:

- працівники поліції на вимогу ОСОБА_2 не надали ОСОБА_2 для ознайомлення Сертифікат відповідності та Свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатор «Drager Alcotest»;

- працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 його право на отримання правової допомоги, чим фактично позбавили його прав на захист;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , нібито відібрані працівниками поліції, насправді ним не надавались та з його слів не складались, оскільки працівник поліції написав їх сам від себе та надав свідку під ними лише розписатись.

З огляду на зазначене захисник вважає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 спростовані його власними поясненнями, наданими в судовому засіданні.

Щодо свідка ОСОБА_4 , який на виклик суду взагалі не з`явився та судом не допитувався, захисник вважає, що його письмові пояснення не можуть прийматись судом до уваги в якості належного та допустимого доказу, без його особистого допиту в судовому засіданні.

Одночасно захисник зазначив, що обидва свідка були присутні при одних і тих самих подіях, у зв`язку з чим логічно буде припустити, що свідок ОСОБА_4 в суді надасть такі самі пояснення. Крім того, оскільки зміст його письмових пояснень є ідентичним змісту письмових пояснень ОСОБА_3 , які складені одним й тим самим почерком, є всі підстави стверджувати, що пояснення від імені свідка ОСОБА_4 були також складені тим же працівником поліції.

З приводу письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

З оглянутого відеозапису вбачається, що вказані свідки були присутні при огляді на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 . По закінченню даної дії, працівники поліції написали пояснення, після чого зачитали їх свідкам. Свідки зауважень не мали та підвередили, що вказано все вірно, підписали дані пояснення та зазначили «з моїх слів записано вірно».

Крім того, надані у судовому засіданні показання ОСОБА_3 у повній мірі узгоджуються як з його письмовими поясненнями, так і відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Оцінюючи інші доводи сторони захисту, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд дійшов висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 420, 40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко