Справа № 496/4533/20
Провадження № 3/496/2630/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від 1 взводу 2 роти 2 батальйону Полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2020 року, ОСОБА_1 о 10 годині 33 хвилин, у Біляївському районі, автодорога М 05, Київ-Одеса, 452 км, керував транспортним засобом марки «MAN TGX 26.480», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в закладі спеціалізованому охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надіслав на адресу суду письмові пояснення, згідно яких просив закрити провадження по адміністративній справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, проводити розгляд справи за його відсутності у зв`язку з перебуванням у відрядженні. Письмові пояснення обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2020 року, він рухався автомобілем «MAN TGX 480», державний номер НОМЕР_1 , з міста Умань Черкаської області, де проходив ваговий контроль та отримував талон вагового контролю. Прибувши в місто Одеса до посту ДАІ, де очікував у черзі на спеціальному майданчику для перевірки вказаного талону, до нього підійшов працівник поліції, і почав перевіряти документи на автомобіль. Переконавшись, що з документами все в порядку, почав чіплятися до справності автомобіля та до нього. Потьім поліцейський зазначив, що водій має ознаки алкогольного оп`яніння та запропонував пройти тест на вміст алкоголю в крові. Вищезазначене здивувало ОСОБА_1 , оскільки алкоголь він не вживає взагалі за станом здоров`я, і близько 3 годин тому проходив перевірку на посту ДАІ м. Умань, де ніяких претензій не було. У приміщенні працівники поліції почали говорити, що оскільки прилад для перевірки вмісту алкоголю в крові ще новий, і часто бувають хибні результати, то краще написати відмову від проходження, і що вона нічого не буде значити. Будь яких сертифікатів на даний прилад не показували. Почуте здалося підозрілим, та враховуючи тиск працівників поліції, ОСОБА_1 повідомив, що згоден проходити вказаний тест, на що працівник поліції повідомив, що вже складає протокол про відмову від проходження тесту, і псувати протокол не буде, крім того вже сиділи невідомі особи, які повідомили працівники поліції, вписані в протокол як поняті, хоча вони не могли нічого засвідчити, оскільки не були присутні при розмові. Вони лише підписали протокол. Ознайомившись зі змістом протоколу, ОСОБА_1 був обурений, оскільки там було зазначено, що у нього наявні явні ознаки сп`яніння, тремтіння рук, і нерівна хода, тому він попросив пройти в установленому порядку медичний огляд про визначення стану алкогольного сп`яніння, на що отримав відмову. На думку ОСОБА_1 , що працівники поліції не знайшовши ніяких порушень з його боку, хотіли щоб він заплатив їм кошти за не складання незаконного протоколу, а зрозумівши, що він відповідальний і законослухняний громадянин, вирішили зробити на ньому показник. Також у письмових поясненнях ОСОБА_1 стверджує, що його права порушенні, оскільки підстав для складання вказаного протоколу не було та працівником поліції не виконаного вимоги закону, оскільки 01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УІІІ від 22.11.2018 р. та положення ч. 1 ст. 130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тому у порушення вимог ст. 256 КУпАП суть правопорушення зазначена в протоколі не відповідає диспозиції визначеній ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.10-13).

Дослідивши матеріали справи, а також беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 279951 від 24.10.2020 року (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 в частині посилання, на те, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УІІІ від 22.11.2018 року та положення ст.130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тому у порушення вимог ст. 256 КУпАП суть правопорушення зазначена в протоколі не відповідає диспозиції визначеній ч.1 ст. 130 КУпАП.

З цього приводу суд зазначає, що при визначенні нормативного акту, що передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 р.).

Підпунктом 4 п. 1 розділу І вказаного Закону від 22.11.2018 р. - ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції, якою виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі -відповідальність водіїв транспортних засобів).

Разом з цим, п/п. 171 п. 2 розділу І Закону № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р. Кримінальний кодекс України (далі КК) доповнений статтею 286-1, якою встановлена кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідальність водіїв транспортних засобів, по суті, була криміналізована та передбачена можливість застосування кримінального покарання, а також у зв`язку з тим, що санкція за таке порушення була підвищена (збільшений розмір штрафу та строк додаткового покарання), то відповідальність водіїв транспортних засобів посилена.

Таким чином вказана стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Незважаючи, що Закон № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р. набрав чинності з 01 липня 2020 року та, що самим Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон № 720-IX від 17.06.2020 р.) (розділ ІІ) передбачений особливий порядок набрання ним чинності, тобто з дня набрання чинності Законом № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р., Закон № 720-IX від 17.06.2020 р. все ж набрав чинності в силу п. 4 Указу Президента України від 10.06.1997 р. з дня його опублікування в офіційному друкованому виданні, а саме у газеті «Голос України» за № 110 від 03.07.2020 р.

Вказаним Законом № 720-IX від 17.06.2020 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який оприлюднений 03 липня 2020 року, були внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р.

Зокрема, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який було доповнено КК України ст. 286-1 за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, на даний час відновлена адміністративна відповідальність за вказані дії.

Згідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 8 КУпАП, ст. 58 Конституції України, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, які з 01 липня 2020 року по 03 липня 2020 року виключені зі статті 130 КУпАП, а з 03 липня 2020 року включені до ст. 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Посилення ОСОБА_1 у його письмових поясненнях на протиправні та незаконні дії з боку працівників поліції не були доведені у суді належними та допустимими доказами (відео фіксація дії працівників поліції, звернення зі скаргам на дії працівників поліції до правоохоронних органів тощо).

Крім того, ствердження ОСОБА_1 щодо неправомірних дій працівників поліції спростовуються дослідженим у судовому засіданні відео доказом (а.с.6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку - за допомогою приладу «Драгер» та в спеціалізованому закладі охорони здоров`я.

Окрім того, суд дійшов до висновку, що не визнання своєї вини ОСОБА_1 були обраним способом його захисту та обумовлені прагненням останнього уникнути відповідальності та покарання за скоєне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень і тому суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що, згідно з вимогами ст. 23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Горяєв І.М.

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили

«____»_________2020 року