Справа № 305/1/20
Номер провадження 3/305/22/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2020. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Бліщ О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної прикордонної служби України Західного регіонального управління ІНФОРМАЦІЯ_1 відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м.Белс Сокальського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, працюючого інспектором прикордонної служби 3 категорії сапера ПКШР Кінологічного навчального центру військової частини НОМЕР_1 , військовозобов`язаного,
за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 008784 від 29.12.2019 вбачається, що 26 грудня 2019 року, близько 14 год. 00 хв. офіцером відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , під час здійснення контрольної перевірки наявності персоналу на відділенні інспекторів прикордонної служби «Великий Бичків» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було виявлено сержанта ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка мова, характерний запах з ротової порожнини), що підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Великобичківська МЛ» від 26.12.2019. Таким чином сержант ОСОБА_1 , виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння чим вчинив адміністративне правопорушення, вчинене особою в умовах особливого періоду, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що алкогольні напої він не вживав, але так як у військовослужбовця ВВБ виникли підозри що він перебуває у стані сп`яніння, то його відвезли на освідчення у лікарню смт. Великий Бичків. Зазначає, що лікаря на місці не було, а медсестри відмовилися його освідчувати у відсутності лікаря та не проводили його обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Натомість, це зробив представник ВВБ. Він кілька рахзів поспіль дув у трубку невідомого йому приладу, де за 5 чи 6 спроби, результат освідчення показав 0,56 проміле. Оскільки він був незгідний з результатами освідчення, то його відвезли у лікарню м. Рахів, де його освідчив лікар. Там результат освідчення показав 0,00 проміле. У зв`язку з наведеним, просить суд закрити вказане провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

Тяжкість передбаченого санкцією частини 3 статті 172-20 КУпАП адміністративного стягнення в виді, в тому числі, позбавлення свободи на певний строк, свідчить про те, що при розгляді справи про зазначений вид адміністративного правопорушення слід дотримуватись гарантій, притаманних кримінальному провадженню, в тому числі права на захист від висунутого твердження про скоєння адміністративного правопорушення, яке сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» «Лутц проти Німеччини» ЄСПЛ тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах «Гурепка проти України», «Гурепка проти України (№ 2)», «Лучанінова проти України, «Вєренцов проти України» та інші. Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол, та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 008784 від 29.12.2019, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вказаним вимогам законодавства з огляду на наступне.

У абзаці 2 викладення обставин вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення зазначено дослівно наступне: «Своїми діями, а саме ОСОБА_1 перебуваючи на відпочинку після виконання наказу на охорону державного кордон, тобто у відповідності до п. 1 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232 року №2232-ХІІ виконував обов`язки військової служби (… військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:… на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком…). Таким чином сержант ОСОБА_1 , виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння чим вчинив адміністративне правопорушення, вчинені особою в умовах особливого періоду, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з тим, перше речення наведеного вище абзацу не має логічного завершення, оскільки із наведеного формулювання неможливо зрозуміти, що своїми діями вчинив ОСОБА_1 .

Окрім наведеного, у ч. 2 ст. 254 КУпАП регламентовано, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що подія мала місце 26.12.2019, проте, у порушення вищезазначених вимог, протокол стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою 29.12.2019, тобто лише через 3 дні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки військової служби в особливий період, перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
При цьому на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: 1) копію листа від 27.12.2019 № 16/4-704 згідно якого вбачається, що 26.12.2019 на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виявлено сержанта ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння; 2) висновок № 63 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий 26.12.2019 КНП «Великобичківська МЛ», згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 0,56‰, Алкафор 307; 3) пояснення самого ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд не визнає належним і допустимим доказом висновок № 63 від 26.12.2019 з огляду на наступне. Так, з підпункту 1) пункту 10 наведеного висновку вбачається, що на підставі даних, які містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, у підпункті 2) пункту 10 висновку зазначено 0,56 ‰ Алкофор 307. З наведеного можна зробити висновок, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Алкофор 307».
Проте, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не долучено ні акту медичного огляду особи на який міститься посилання у висновку, ні документів, які б свідчили про те, що прилад «Алкофор 307» пройшов, у встановленому чинним законодавством порядку, відповідну сертифікацію.
Окремої уваги заслуговує процедура освідчення ОСОБА_1 , з метою виявлення алкогольного чи іншого сп`яніння. З матеріалів справи та особистих пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що він проходив освідчення за допомогою трубки контролю тверезості, показники якої не долучені до матеріалів. За результатами освідчення ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння 0,56 ‰, разом з тим, вказаний висновок ОСОБА_1 не підписано.

Окрім цього, згідно пояснень від 30.12.2019, наданих ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування стосовно нього, вбачається, що огляд на стан сп`яніння він також проходив і у лікарні м. Рахів. Аналогічні за змістом пояснення ОСОБА_1 надав і під час розгляду справи стосовно нього у суді.
Разом з тим, вказані показання ОСОБА_1 жодним чином не спростовано, а висновок з Рахівської районної лікарні до матеріалів справи не долучено.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Частина 2 ст. 172-18 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння до суду не надано. Не встановлено цього і під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративним правопорушенням (ст. 9 КУпАП) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
Враховуючи зазначену вище практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, суд дійшов до переконання, що в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами при розгляді справ по адміністративним правопорушенням є фактичні дані, на підставі яких відповідно до закону встановлюються наявність або відсутність адмінправопорушення, провина особи у його вчиненні, та інші обставини, які мають значення для вірного та об`єктивного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими доказами.
Тому суд, дослідивши докази по справі прийшов до висновку, що достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не має.
Оскільки вина ОСОБА_1 не підтверджена матеріалами справи, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може бути висунуто на сумнівних доказах, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали, приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, суд вважає, що провадження по даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП належить закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки, на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні. З урахуванням наведеного судовий збір віднести за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня винесення постанови.

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.