Номер провадження: 33/813/1281/20
Номер справи місцевого суду: 522/8653/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Пеліховської І.Л.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пеліховської Ірини Леонідівни на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 28 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.174 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією пристрою для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами «Форд 10 Р» 9мм та магазину з патронами.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420, 40 грн.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 18.05.2020 року, о 19 год. 20 хв. по вул. Віце-адмірала Азарова, пляж «Отрада» здійснила постріл з пристрою для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами, у не відведеному місці.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 12.10.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Пеліховська І.Л. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 28 липня 2020 року та прийняти постанову, якою закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Також у своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Пеліховська І.Л. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що представник ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами справи та отримала оскаржувану постанову 31 серпня 2020 року, крім того, в подальшому хворіла на COVID-19 - до 12.10.2020 року, а тому не мала можливості оскаржити постанову у встановлені законом строки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, строки подачі апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним КУпАП.

Так, відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її представник адвокат Пеліховська І.Л. не були присутніми при винесенні оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року та отримала адвокат Пеліховська І.Л. копію вказаної постанови лише 31.08.2020 року (а.с.56).

Зазначені обставини свідчать про те, що оскільки ОСОБА_1 та адвокату Пеліховській І.Л. не було відомо про прийняте судом рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП; копія вищевказаної постанови судом направлена не була та відповідно до власноручної розписки Пеліховської І.Л. вона отримала копію постанови лише 31.08.2020 р. при особистому зверненні до суду із заявою про її видачу (а.с. 56), а також те, що в період з 01.09. по 12.10.2020 року Пеліховська І.Л. хворіла, свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду по правам людини.

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або потерпілої особи, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.174 КУпАП.

При цьому суд обгрунтовано виходив із того, що докази, які є в матеріалах справи, жодним чином не свідчать про факт нападу собаки на родину ОСОБА_1 і що остання була в стані крайньої необхідності, застосувавши постріл вгору, з метою захисту своєї родини.

Тобто, доводи заявника апеляційної скарги про те, що суд не з`ясував, чи існувала загроза життю та здоров`ю ОСОБА_1 , її чоловіку ОСОБА_3 та їх дітям з боку третіх осіб та собаки, яка за її поясненнями спровокувала громадянка ОСОБА_4 командою: «Фас», є безпідставними, оскільки суд з`ясував ці обставини, та їх не встановив.

Так, відповідно до ст.174 КУпАП стрільба з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку, тягне за собою накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії і бойових припасів.

Таким чином, для встановлення об`єктивної сторони вказаного правопорушення є встановлення саме стрільби з пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми метальними снарядами несмертельної дії в населених пунктах і в невідведених для цього місцях.

Зазначені обставини не спростовані матеріалами справи, однак як заявила суду ОСОБА_1 , вона була змушена застосувати зброю, в даному випадку пристрій для відстрілу патронів, спорядженого гумовими снарядами, з метою захисту своєї сім`ї.

Проте, як було зазначено вище, матеріали справи не мають доказів того, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, з метою захисту своєї сім`ї.

З підстав викладеного, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної постанови суду і закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, як про те ставить питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник - адвокат Пеліховська І.Л.

Та обставина, що ОСОБА_4 також здійснила правопорушення, передбачене ст. 154 КУпАП, на що посилається заявник апеляційної скарги, в даному випадку не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки кожна особа має індивідуальну відповідальність за скоєне нею особисто правопорушення.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що вона діяла вимушено, з метою захисту своєї сім`ї від незаконного нападу собаки бійцівської породи, яка вигулювалась громадянкою ОСОБА_4 без намордника, то як було зазначено вище, матеріали справи не мають достатніх та об`єктивних доказів цих обставин, проте вони можуть бути з`ясовані і встановлені в ході розгляду кримінального провадження № 0001973, яке було відкрито за заявою ОСОБА_3 - чоловіка ОСОБА_1 , за злочином, передбаченим ст. 125 КК України, згідно Витягу з ЄДРДР від 26 травня 2020 року.

Крім викладеного, слід зазначити, що ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, апеляційний суд зазначає, що за змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах проадміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивнез`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності ззаконом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявленняпричин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також те, що суд першої інстанції застосував до ОСОБА_1 мінімальну міру покарання, передбачену санкцією статі 174 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують оскаржуваної постанови суду, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Пеліховської Ірини Леонідівни задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пеліховської Ірини Леонідівни залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м.Одеси від 28 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.174 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда