ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4205/20

провадження у справі 3/0285/2303/20

03 грудня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Заполовська Т.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , керівник підприємства ТОВ «Ювілейне», РНОКПП невідомий,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 03 листопада 2020 року о 10-00 год. по вул. Героїв Майдану, 10 4 у м. Новограді-Волинському в магазині «Ювілейне 3» техпрацівник ОСОБА_2 знаходилась в торговому залі без засобів індивідуального захисту, а саме: без гумових рукавичок та захисної маски, чим ОСОБА_1 порушила положення постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, № 956 від 13.10.2020 року, постанови № 40 Державної комісії ТЕБ та МС від 30.10.2020 року та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула. В заяві просила розгляд справи провести без її участі та врахувати, що вона не визнає вину у вчиненні інкримінованого порушення. Пояснила, що з моменту встановлення на території України карантину, нею, як керівником підприємства ТОВ «Ювілейне», внесені всі необхідні зміни щодо умов виробничої діяльності та здійснені протиепідемічні заходи при торгівлі продовольчими товарами, зокрема, усіх працівників попереджено про обов`язок кожного дня перед роботою одягати засоби індивідуального захисту та забезпечено персонал одноразовими рукавичками та масками. ОСОБА_2 є технічним працівником магазину та 03.11.2020 року не одягнула рукавички та маску перед тим, як приступити до роботи, хоча була забезпечена вказаними засобами індивідуального захисту. Проте працівниками поліції було складено адміністративний протокол на неї як на суб`єкта господарської діяльності. Тому відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис події, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року № 641 (далі - Постанова № 641) на всій території України запроваджено карантин.

Згідно підпункту 1 пункту 10 Постанови № 641 на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Також Протоколом № 40 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 30.10.2020 року встановлено з

2 листопада 2020 року червоний, помаранчевий та жовтий рівні епідемічної небезпеки поширення COVID-19 у відповідних населених пунктах, районах та областях України.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а у випадках, передбачених законом, - за рахунок коштів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також коштів фізичних осіб.

Аналізуючи зазначені норми права, суддя приходить до переконання, що обов`язок забезпечення як персоналу, так і відвідувачів, засобами індивідуального захисту законодавець покладає саме на суб`єктів господарювання.

ОСОБА_1 в письмових поясненнях наполягала на тому факті, що працівники магазину ТОВ «Ювілейне» були забезпечені засобами індивідуального захисту і в письмових поясненнях техпрацівник ОСОБА_2 зазначила, що вона прибирала територію біля магазину і йшла передихнути і її зупинили працівники поліції та не зазначала, що адміністрація магазину не забезпечила персонал засобами індивідуального захисту.

Вказане не спростовується долученим до матеріалів справи відеозаписом події, тому суддя приймає зазначені обставини як достовірні.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «Ювілейне», допустила порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Г. Заполовська