КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/5688/20
Провадження № 33/824/3040/2020 Суддя 1 інстанції - Бабайлова Л.М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, накладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий зір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 20.04.2020 року о 01 год. 30 хв. керував автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_2 , по просп.. Маяковського, 4-А в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати, а справу закрити.

Апелянт вважає, що сама постанова є необґрунтованою і формальною, постановленою внаслідок спрощеного підходу до розгляду справи, оскільки судом не з`ясовано всі обставини перелічені в ст. 247, ст.280 КУпАП та при накладені адміністративного стягнення не враховано особу порушника, його майновий стан, пом`якшуючі обставини тощо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Вказує на те, що це надумана працівниками поліції та безпідставна причина зупинки.

Щодо відмови від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога, то апелянт зазначає, що працює у службі доставки і в час зупинки працівниками патрульної поліції перебував на роботі та розвозив товар. Оскільки, дана робота є єдиним джерелом його заробітку, то в робочий час він не міг проїхати до лікаря-нарколога.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, копію постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року не отримував, а зі змістом постанови ознайомився в Єдиного реєстру судових рішень 03 липня 2020 року.

Також апелянт вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом`якшуючих обставин тощо при обрані виду адміністративного стану, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних документів, які б підтверджували характеристику особи, сімейний стан, а в тексті постанови не видно, що усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Гринюк О.М., будучи неодноразово належним чином повідомленими про розгляд справи як телефонограмою, так і шляхом направлення судом повісток, в судове засідання не з`явилися. При цьому, як ОСОБА_1 так і його захисником - адвокатом Гринюком О.М. до апеляційного суду були направлені клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 у їх відсутність. Відтак, керуючись ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд не вбачає перешкод для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гринюка О.М.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №068655 від 20 квітня 2020 року, відповідно до якого 20.04.2020 року о 01 год. 30 хв. водій керував автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_2 , по просп. Маяковського, 4-А в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість рухливості ходи та мови, неприродна блідість обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 20 квітня 2020 року по пр.-т. Маяковського, 4-А у м. Києві від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 4);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 20 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 5), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі;

- у розписці, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язався запаркувати автомобіль марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 за адресою м. Київ, пр.-т. Маяковського, 4-А. (а.с. 3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив «Не згоден з словами поліції, але маю причину і не можу поїхати до лікаря».

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість рухливості ходи та мови, неприродна блідість обличчя, виявлені працівниками поліції 20.04.2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 20 квітня 2020 року за участю ОСОБА_1 .

Так, з відеофайлу .MP4 вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, проте він відмовився від проходження такого огляду.

З відеозапису, зафіксованого на файлі .MP4 вбачається, що інспектор поліції зачитав ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснив його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положення ст. 268 КУпАП.

Вказані відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що він змушений був відмовитися від проходження огляду у лікаря-нарколога, оскільки працює у службі доставки і в час зупинки працівниками патрульної поліції перебував на роботі та розвозив товар, то вони є необґрунтованими, оскільки самим ОСОБА_1 під час вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння не вказано, що він відмовляється у зв`язку з тим, що має доставити комусь товар, більш того, в матеріалах справи відсутні дані про офіційне місце роботи ОСОБА_1 . Не долучено таких доказів і до апеляційної скарги.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, то вони спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 10) та телефонограмами (а.с.22, 36) про повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням адвоката Гринюка О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З приводу посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при обранні виду адміністративного стягнення було порушено вимоги ст. 33 КУпАП, то вони є безпідставними, оскільки судом першої інстанції були досліджені докази, які наявні в матеріалах справи, будь яких доказів щодо характеристики ОСОБА_1 , його сімейного та майнового стану матеріали справи не містять, не подавалися такі докази у виді відповідних документів до суду першої інстанції ні самим ОСОБА_1 , ні його захисником. Не долучені такі докази і до апеляційної скарги.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал