Єдиний унікальний номер 331/3365/20
Провадження № 3/331/1376/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

05 вересня 2020 року, о 04 годині 40 хвилин, навпроти будинку № 51 по проспекту Соборний у місті Запоріжжя, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ - DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога № 4382 від 05 вересня 2020 року. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Дії особи кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення- особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч. 4 п. 2 листа Верховного Суду 370/0/158-20 від 03.07.2020 року, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має бути застосовано закон, що діяв під час і місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч. 3 п. 5 листа Верховного Суду 370/0/158-20 від 03.07.2020 року, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, які були призначені: 24.09.2020 року, 13.10.2020 року, 29.10.2020 року, 10.11.2020 року ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судових повісток. Заяв, клопотань про відкладення, перенесення дат розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, ОСОБА_1 , повторно в судове засідання не з`явився.

Крім того, відомості про час та місце розгляду справи розміщені на офіційному сайті Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, який є загальнодоступним.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконує своїх процесуальних обов`язків своєчасно з`являтися до суду за викликом, не повідомляє про причини неявки, з урахуванням положень ст. 1, ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 1, ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, - сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення в статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній. зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обгрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі.

Згідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності

Статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис з місця події, суддя встановила, що винуватість ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, на підставі наступного у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі «Коробов проти України», на підставі наступного.

Протокол в даному випадку складений з підстав керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме: фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 127381 від 05 вересня 2020 року, фактичними даними архіву порушень ПДР України, фактичними даними довідки старшого інспектора Відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП майора поліції О.Тонковської, фактичними даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 вересня 2020 року, фактичними даними висновку КУ «Обласний клінічний диспансер» ЗОР за № 4382 від 05 вересня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, фактичними даними рапорту інспектора поліції взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області ДПП молодшого лейтенанта поліції О.Чаусової від 05 вересня 2020 року, переглянувши відеозапис з нагрудних відеокамер співробітників поліції, які узгоджуються із обставинами вказаними в протоколі та долучені до матеріалів справи.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, у судді не виникає сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні «О`Галлоган та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них. тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до положень статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні стягнення, суддя враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, - йому необхідно призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім, з метою запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, на підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 8, 23, 27, 40-1, 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

суддя -

постановив:

Визнати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081300

Рахунок: UA0008001;

ЄДРПОУ: 37941997;

Банк: Казначейство України (ЕАП);

МФО: 899998.

У разі несплати штрафу у встановлений ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строк, на підставі ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надіслати постанову про накладення штрафу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень, 40 (сорок) копійок:

Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку (IBAN): UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106,

Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Є.В. Стратій