Справа № 372/3473/20
Провадження № 3-1025/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 листопада 2020 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., за участю секретаря судового засідання Ковшоби А.К., прокурора Ладишевої А.М.,захисника Охріменка В.В. та особи, відносно якої складено протокол про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої секретарем Української міської ради Обухівського району Київської області, РНОКПП: НОМЕР_1 ;

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 264 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 будучи депутатом Української міської ради Обухівського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 3 ч.1 ст. 28 та ч. 2 ст. 35 Закону вчинила дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 21.11.2018 року брала участь у голосуванні по питанню обрання себе на посаду секретаря зазначеної ради, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом першої сесії Української міської ради Обухівського району Київської області сьомого скликання, яка відбулася 14.11.2015 року, ОСОБА_1 набула повноважень депутата зазначеної ради.

21.11.2018 року на засіданні чергової 50-ї (позачергової) сесії Української міської ради Обухівського району Київської області сьомого скликання до порядку денного було включено питання про обрання секретарем Української міської ради ОСОБА_1 .

На підставі даного рішення ОСОБА_1 обрана на посаду секретаря Української міської ради та стала посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Відповідно до протоколу поіменного голосування від 21.11.2018 року «За обрання секретарем Української міської ради ОСОБА_1 » із 23 присутніх депутатів під час голосування: 5- утрималося; 1 не брав участь в голосуванні; 17 проголосувало «за», у тому числі і ОСОБА_1 . За результатами даного голосування прийнято рішення від 21.11.2018 року «Про обрання секретарем Української міської ради Обухівського району Київської області сьомого скликання ОСОБА_1 ».

Отже, будучи депутатом Української міської ради Обухівського району Київської області сьомого скликання, ОСОБА_1 не повідомивши у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів на сесії міської ради 21.11.2018 року по винесеному на голосування питанню стосовно себе особисто, приймала участь у голосуванні (вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів), чим порушила вимоги п.3 ч.1 ст.28, ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП не визнала, просила провадження закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стаття 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Прокурор у судовому засіданні обставини викладені в протоколі підтримав, вказав на наявність підстав для притягнення особи до відповідальності.

Заслухавши прокурора, особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Пропозиція щодо кандидатури секретаря ради може вноситися на розгляд ради не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 59 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз`яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»: спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»: корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Обов`язковою ознакою, за якою будь яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливою або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

При розгляді зазначеної категорії справ про адміністративні правопорушення, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

За змістом ст. 172 -7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівнику, однак не зробила цього.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 та 280 КУпАП суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 , станом на 21.11.2018 року була депутатом Української міської ради 7-го скликання. Реєстрація ОСОБА_1 депутатом Української міської ради підтверджується рішенням Української міської ради від 14.11.2015 року «Про визнання повноважень Українського міського голови ОСОБА_2 та двадцяти шести депутатів Української міської ради VII скликання».

Отже, на реалізацію повноваження депутата Української міської ради, ОСОБА_1 21.11.2018 року приймала участь у п`ятдесятій (позачерговій) сесії Української міської ради сьомого скликання, у розгляді пропозицій, проектів рішень порядку денного.

Разом з тим, 21.11.2018 року на розгляд Української міської ради виносилася пропозиція про включення до порядку денного питання про внесення кандидатури ОСОБА_1 на посаду секретаря Української міської ради та питання про обрання депутата ОСОБА_1 секретарем Української міської ради, в результаті чого Української міською радою було прийнято рішення про включення до порядку денного подання щодо внесення кандидатури на обрання на вакантну посаду секретаря Української міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_1 .

До проведення процедури таємного голосування, у ході засідання Української міської ради лічильна комісія ради внесла до бюлетеня таємного голосування про обрання секретаря Української міської ради сьомого скликання кандидатуру ОСОБА_1 .

Рішенням Української міської ради від 21.11.2018 року, взявши до уваги протокол № 2 від 21.11.20218 року засідання лічильної комісії про встановлення результатів голосування з обрання секретаря Української міської ради, ОСОБА_1 обрано секретарем Української міської ради.

Проте, відповідно до з`ясованих під час розгляду справи обставин суд зазначає, що приймаючи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання її секретарем Української міської ради, ОСОБА_1 діяла не особисто, рішення приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії міської ради із дотриманням передбаченої законом процедури.

Основною формою здійснення депутатом місцевої ради своїх повноважень, відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «;Про статус депутатів місцевих рад» є участь у сесіях пленарних засідань шляхом голосування. Більше того, право голосувати - це беззаперечне право депутата і відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» кожен депутат має право ухвального голосу з моменту визнання його повноважень. Порушення права депутата на участь у голосуванні є прямим перешкоджанням здійснення діяльності депутата місцевої ради.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради про обрання секретаря здійснюється шляхом таємного голосування.

В даному випадку, позиція управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про те, що ОСОБА_1 голосувала за свою кандидатуру під час таємного голосування є необґрунтованою, адже тягне за собою порушення таємниці голосування, а отже, така позиція не може бути визнана судом як допустимий доказ.

Бюлетені для таємного голосування є знеособленими і ідентифікації з особами, які отримали такі бюлетені для реалізації свого права на голос, підлягати не можуть.

Таким чином, звинувачення стосовно наявності конфлікту інтересів не можуть бути направленні у бік секретаря Української міської ради ОСОБА_3 , адже, у момент голосування ОСОБА_1 діяла як депутат, який отримав статус секретаря міської ради тільки за підсумками оголошення результатів таємного голосування.

Тобто, суд вважає, що матеріали справи не містять та прокурором не доведено, що існують фактичні дані, які б з достовірністю свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, як депутата Української міської ради 7-го скликання, в момент проведення голосування по обранню секретаря Української міської ради та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилося і розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

У судовому засіданні не доведено, що неповідомлення ОСОБА_1 у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів вчинено нею умисно, коли вона усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, Отже, відсутня суб`єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов`язковою складовою будь якого правопорушення.

Крім того, згідно з п.1 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради має право обирати і бути обраним до органів відповідної ради, а тому прагнення депутата стати секретарем міської ради і голосування за відповідну кандидатуру є реалізацією його законного права, а не складом корупційного правопорушення чи наявності конфлікту інтересів.

Рішення про включення до порядку денного пропозиції міського голови «Про внесення кандидатури на посаду секретаря Української міської ради сьомого скликання ОСОБА_1 » не скасоване, тобто є чинним, а тому не тягне за собою будь-яких правових наслідків.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову, зокрема про закриття справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня наявність реального конфлікту інтересів, вона не мала умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у неї особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи до неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчинила дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 7 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 24, 33, 37, 38, 172-7, ч. 1ст. 247, 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі 372/3473/20 (провадження № 3-1025/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої. ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.В.Висоцька