ПОСТАНОВА

Справа № 947/29796/20

Провадження № 3/947/7266/20

26.11.2020 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 №066823 від 26.09.2020, складеним ТВО заступника командира роти УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції Жигун Г.В. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 29.09.2020 близько 15.20 год., керуючи автомобілем Opel Omega, державний знак НОМЕР_1 , в порушення п.2.4 Правил дорожнього руху України не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана у гучномовець та через ввімкнення на службовому автомобілі проблискових маяків синього та червоно кольорів, був затриманий внаслідок переслідування на патрульному автомобілі.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, від отримання судових повісток утримався, оскільки повістки до суду не повернулися, а засоби мобільного зв`язку в протоколі не вказані.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, будучи обізнаним про розгляд судом справи щодо нього, відмовився від підпису в протоколі, відмовився від надання пояснень, посилаючись на ст.63 Конституції України, що підтверджується диском з записом обставин пригоди та подій, які відбувалися пізніше, утримався отримання повісток, сам до суду не прибув та не цікавився провадженням щодо нього, дійшов висновку про зловживання ОСОБА_1 правами з метою затягування строків розгляду справи або уникнення відповідальності. Подальше листування за таких умов буде явно не виправданим витрачання коштів державного бюджету. Виходячи з викладеного ОСОБА_1 вважається таким, що сповіщений належним чином про судове засідання і справу розглянуто без його участі.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому, незважаючи на відмову від отримання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень, підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора поліції, диском з записом обставин правопорушення тощо.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КпАП України, на підставі якої піддати його адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 153 (Сто п`ятдесят три) грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (Чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.