Провадження № 3/512/315/20
"26" листопада 2020 р. смт. Саврань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю. розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регента церковного хору, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020 до Савранського районного суду надійшли матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , яка згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 198769 від 12.10.2020, складеному старшим інспектором з ювенальної превенції Савранського ВП капітаном поліції Кудрею І.В., притягається до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей), далі протокол про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №198769 від 12.10.2020 вбачається, що з 11.09.2020 по 12.10.2020 малолітні діти громадянки ОСОБА_1 без поважних причин не відвідують навчання в Бакшанському НВК. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та заперечила щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, пояснивши, що її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відвідували навчання в Бакшанському НВК на виконання наказу директора Бакшанського НВК від 04.09.2020 № 1-у про заборону її дітям відвідувати навчання. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що лист Савранського відділу освіти про скасування наказу директора НВК про заборону дітям відвідувати навчання вона отримала лише 24.10.2020 по пошті та надала суду відповідний поштовий конверт.

Старший інспектор з ювенальної превенції Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Кудря І.В. в судовому засіданні надав пояснення якими підтвердив обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Директор школи ОСОБА_5 пояснив, що він перед початком навчального року, а саме 18.08.2020, попереджав усіх батьків дітей про необхідність проходження медичного огляду до 01.09.2020. ОСОБА_5 особисто звертався з цим проханням до ОСОБА_1 з проханням надати медичну довідку на її трьох неповнолітніх дітей. Станом на 02.09.2020, діти ОСОБА_1 медичний огляд не пройшли. У зв`язку з цим ОСОБА_5 був виданий наказ від 04.09.2020 № 1-у про заборону учням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відвідувати заняття до проходження ними медичного огляду. Заборона починала діяти з 07.09.2020. 08.09.2020 Відділом освіти Савранської РДА Одеської області, куди поскаржились батьки дітей, яким заборонили відвідувати навчання, призупинено дію вищезазначеного наказу та рекомендовано батькам направити дітей до навчального закладу з 09.09.2020. Незважаючи на це, діти ОСОБА_1 в навчальному закладі так і не з`явились. З цих підстав ОСОБА_5 вважає ОСОБА_1 винною у чиненні нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 184 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, з наступних підстав.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 198769 від 12.10.2020 вбачається, що з 11.09.2020 по 12.10.2020 малолітні діти громадянки ОСОБА_1 без поважних причин не відвідують навчання в Бакшанському НВК. Своїми діями ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 184 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та іншими документами.

В матеріалах справи міститься повідомлення Опорного навчального закладу «Бакшанський НВК» від 05.10.2020 №82 адресоване Савранському ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області з якого вбачається наступне. З метою проведення проти епідеміологічних заходів в закладі освіти перед початком навчального року ОСОБА_5 18.08.2020 було попереджено батьків дітей про необхідність проходження медичного огляду учнями до 01.09.2020. Крім того, директор особисто звертався з цим проханням до матері трьох дітей ОСОБА_1 . Станом на 02.09.2020 реакції від діти ОСОБА_1 медичний огляд не пройшли. У зв`язку з цим був прийнятий наказ від 04.09.2020 № 1-у про заборону учням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відвідувати заняття до проходження дітьми медичного огляду з 07.09.2020. 08.09.2020 Відділом освіти Савранської РДА Одеської області, куди поскаржились батьки дітей, яким заборонили відвідувати навчання, призупинено дію вищезазначеного наказу та рекомендовано батькам направити дітей до навчального закладу з 09.09.2020. Про призупинення наказу № 1-у від 04.09.2020 батьки були повідомлені Відділом освіти Савранської РДА. Проте станом на 01.10.2020 (12.10.2020 дата складання протоколу) діти ОСОБА_1 навчальний заклад не відвідують.

З наявного в матеріалах справи Наказу Бакшанського НВК від 04.09.2020 №1-у вбачається, що учням ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборонено відвідувати заняття з 07.09.2020. Батькам дітей рекомендовано звернутися до органів охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Вчителям рекомендовано забезпечити надання учням індивідуальних консультацій в телефонному режимі та в соціальних мережах.

В матеріалах справи наявний лист Відділу освіти Савранської РДА Одеської області від 21.09.2020 № 01-08/196 про призупинення дії наказу Бакшанського НВК від 04.09.2020 «Про заборону відвідування освітнього закладу» і про необхідність з 08.09.2020 забезпечити відвідування дітьми навчального закладу.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП. Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Вчинення діяння за ознаками частини 1 статті 184 КУпАП через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція статті 184 КУпАП передбачає саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Тому, для притягнення особи до відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП слід встановити, які саме обов`язки особа, як мати неповнолітніх дітей, не виконала.

Протокол серії АПР 18 № 198769 від 12.10.2020 не зазначає у який спосіб ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання своїх неповнолітніх дітей та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Так, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважається не будь-яка дія, невиконанням батьківських обов`язків вважаються конкретні дії, передбачені чинним законодавством, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей; незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, частиною 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями частини 3 статті 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva vs. Russia, рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ, така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (Karelin vs. Russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення навчання неповнолітніх дітей.

Суд встановив, що з метою проведення протиепідеміологічних заходів в закладі освіти перед початком навчального року ОСОБА_5 18.08.2020 було попереджено батьків дітей про необхідність проходження медичного огляду учнями до 01.09.2020. Крім того, директор особисто звертався з цим проханням до матері трьох дітей ОСОБА_1 . Станом на 02.09.2020 реакції від діти ОСОБА_1 медичний огляд не пройшли. У зв`язку з цим був прийнятий наказ від 04.09.2020 № 1-у про заборону учням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відвідувати заняття до проходження дітьми медичного огляду з 07.09.2020.

08.09.2020 Відділом освіти Савранської РДА Одеської області, куди поскаржились батьки дітей, яким заборонили відвідувати навчання, призупинено дію наказу від 04.09.2020 № 1-у та рекомендовано батькам направити дітей до навчального закладу з 09.09.2020.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 зазначила, що про існування листа Відділу освіти Савранської РДА, яким рекомендовано їй забезпечити відвідування її дітьми Бакшанський НВК, вона дізналась, отримавши цей лист лише 24.10.2020 по пошті та надала суду відповідний поштовий конверт на підтвердження цих обставин.

Старший інспектор з ювенальної превенції Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 при наданні пояснень громадянкою ОСОБА_1 стосовно отримання листа Савранського відділу освіти про скасування наказу директора НВК про заборону дітям відвідувати навчання не заперечував, та зазначив, що ОСОБА_1 була ознайомлена з вищевказаним наказом співробітником поліції тільки при складанні ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відсутність неповнолітніх дітей на навчанні в Бакшанському НВК, зумовлене тим, що ОСОБА_1 виконувала вимоги наказу директора Бакшанського НВК від 21.09.2020 № 01-08/196, а про його скасування дізналась вже після 12.10.2020, що виключає її вину у невідвідуванні навчання в Бакшанському НВК її дітей у період зазначений у протоколі, а саме з 11.09.2020 по 12.10.2020.

Відтак, в судовому засіданні не підтвердилися обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №198769 від 12.10.2020 стосовно ОСОБА_1 .

Суд не уповноважений здійснювати збір доказів на підтвердження обґрунтованості пред`явленого обвинувачення. Суд керується принципом презумпції невинуватості.

За вказаних обставин, суд позбавлений можливості притягнути особу, щодо якої складено протокол до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про винуватість особи поза розумним сумнівом, тобто не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 184 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регента церковного хору, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області. Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повне рішення складене та підписане головуючим суддею 27.11.2020.

Суддя: О.Ю. Брюховецький