Провадження № 3/521/8287/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року місто Одеса

Cуддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року о 16 годині 30 хвилин, в місті Вознесенськ, по вул. Київська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FAW CA1061, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За даним фактом співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП було складено протокол, серії ДПР18 № 208506, від 15.09.2020 року, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складенні протоколу водій ОСОБА_1 вказав, що мешкає в АДРЕСА_1 .

Вина водія підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеозаписом з місця складення протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у судові засідання, які призначалися судом на 29.10.2020 року, 12.11.2020 року, 19.11.2020 року та 03.12.2020 року не з`являвся.

Про вказані дати судових засідань Коннов М.С. повідомлявся належним чином шляхом надсилання судових повісток на адресу, вказану ним при складенні стосовно нього, протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 . (а. с. 17-22, 24 27)

Крім того, з метою отримання відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 судом було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи надану на запит суду інформацію, судом були направлені судові повістки про виклик до суду також і на цю на адресу ОСОБА_1 , яка вказана у довідці відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, а саме: Одеська обл., Миколаївський р-н., с. Ісаєве (а. с. 28-29, 42-45).

На адресу суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься рукописний текст з підписом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

Тобто, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про явку до суду (а. с. 28 - 29).

Отже, суд приходить до висновку, що ним прийнято всі, встановлені законодавством, міри для належного повідомлення ОСОБА_1 про явку до суду.

Проте, у судові засідання, належним чином повідомлений ОСОБА_1 ні разу не прибув, незважаючи на те, що суд чотири рази відкладав розгляд справи про адміністративне правопорушення, надаючи можливість особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прибути до суду та надати у суді свої пояснення, але до суду, не зважаючи на належне повідомлення його про явку, він так і не прибув.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто не виконував процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Неявка особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду справи.

Проаналізувавши докази в їх сукупності та, надавши їм оцінку, суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на те, що матеріали справи в повному обсязі підтверджують факт вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення при накладенні стягнення, враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення та його наслідки, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, вважає необхідним та достатнім для виховання особи, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Оскільки, під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Статтею 23 КУпАП законодавцем передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника за скоєне правопорушення, суддя приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, його наслідки.

Згідно інформації щодо стадій розгляду судових справ Миколаївського районного суду Одеської області та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 Постановою Миколаївського районного суду Одеської області, від 22.05.2015 року по справі № 508/473/15-п (провадження № 3/508/203/15) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті, чинної на момент скоєння правопорушення, до суду апеляційної інстанції Постанова оскаржена не була.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Саме це стягнення буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання вимог законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню правопорушником нових правопорушень.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 24, 283, 284, 287 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , місце проживання: Одеська область, Миколаївський район, с. Ісаєве, визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , місце проживання: Одеська область, Миколаївський район, с. Ісаєве., на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя: Н.В. Мирончук