КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, суд визнав доведеним, що 02.05.2020 року об 11 год. 45 хв., по вул. Богатирська, 3 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: вираження тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 252, 268, 278, 280 КУпАП, оскільки суд першої інстанції розглянув справу без його участі, при цьому не повідомив його про дату та час судового розгляду і під час розгляду даної справи суддя не повно та не об`єктивно з`ясував фактичні обставини справи, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому зазначає, що працівники поліції, в порушення вимог ст. 35 Закону України №Про Національну поліцію», безпідставно зупинили його автомобіль, посилаючись на порушення ним правил користування ременями безпеки, що не відповідає дійсності, у зв`язку з чим у нього виник конфлікт с поліцейськими, після чого останні зловживаючи своїм службовим становищем вдались до неприпустимих методів впливу та висловили йому упереджену підозру про начебто його перебування в стані наркотичного сп`яніння формально пославшись на начебто наявність у нього ознак такого стану, та висунули вимогу проїхати з ними на огляд до лікаря-нарколога.

Також апелянт вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та погодився пройти такий огляд, але на місці зупинки транспортного засобу, оскільки він працює в службі таксі та поспішав на виклик. Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції безпідставно зазначили у складеному стосовно нього протоколі про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, так як жодних ознак, перелічених у п.4 Розділу І вказаної Інструкції, які б вказували про його перебування в такому стані у нього не було, а також відмовили йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушили вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП.

Крім цього апелянт зазначає, що після складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення він одразу звернувся до КМНКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння і згідно висновку №003143 від 06.05.2020 року щодо результатів медичного огляду, складеного лікарем-наркологом даного медичного закладу, жодних ознак сп`яніння у нього виявлено не було, що спростовує обґрунтованість висунутих поліцейськими звинувачень.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки він не повідомлявся судом першої інстанції про час та місце розгляду справи щодо нього і не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, а про її існування стало відомо тільки 14.08.2020 року після ознайомлення з матеріалами справи та того ж дня отримав її копію.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення і прийняв рішення (постанову), зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.05.2020 року серії ДПР18 №426182 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: вираження тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3), даними рапорту інспектора патрульної поліції УПП у м. Києві Захватова В. щодо обставин вчинення водієм ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушенням (а.с. 4); розпискою гр. ОСОБА_2 (а.с. 5), який підтвердив факт залишення на зберігання автомобіля «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Правди, 70-А, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 6), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху Україниводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що під час його зупинки працівниками поліції 02.05.2020 року він перебував у тверезому стані та його посилання на висновок КМНКЛ «Соціотерапія» №003143 від 06.05.2020 року щодо результатів медичного огляду, згідно якого у нього не виявлено жодних ознак наркотичного сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так як він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак просив провести його огляд на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Крім цього, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції (а.с. 6) поліцейський в присутності двох свідків неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, пояснюючи це тим, що такий огляд не може бути проведений на місці зупинки транспортного засобу та роз`яснив йому наслідки його відмови від проходження такого огляду, однак незважаючи на це ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, що засвідчили свідки у своїх письмових поясненнях.

Також слід зазначити, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і не містить альтернативних видів стягнень, а тому посилання ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи на ту обставину, що на його утриманні перебуває дружина та дитина-інвалід, яка потребує постійної сторонньої допомоги, а також те, що він працює водієм в службі таксі і позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його сім`ю засобів для існування, у даному випадку не може бути врахована апеляційним судом, як підстава для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог Закону України «Про Національну поліцію», які на переконання ОСОБА_1 безпідставно зупинили його автомобіль, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є предметом перевірки апеляційним судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, і в разі, якщо ОСОБА_1 вважає незаконними дії працівників поліції щодо зупинки його транспортного засобу, він не позбавлений можливості оскаржити ці дії в порядку адміністративного судочинства.

За наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Провадження №33/824/3873/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Справа № 756/6059/20

Головуючий у І інстанції - Шевчук А.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.