Справа № 710/1388/20
Провадження № 3/710/743/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2020 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Симоненко О.В., розглянувши матеріали, за ч.1 ст. 164 КУпАП, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює, інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не відомі,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 0023692 від 30.10.2020 складеного старшим держінспектором відділу державного контролю та нагляду Кирносом Віталієм Володимировичем, 30.10.2020 о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 , у м. Шпола, по вул. Героїв Крут 64, провадив господарську діяльність із перевезення пасажирів на замовлення легковим автомобілем VOLKSWAGEN реєстраційний номер НОМЕР_1 без одержання ліцензії. Дії особи кваліфіковані держінспектором Укртрансбезпеки, як порушення вимог ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», тобто вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Матеріали справи містять також довідку Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (а.с.2), копію направлення на рейдову перевірку від 27.10.2020 №010995 (а.с.3), щотижневий графік проведення рейдових перевірок (а.с.4), копія акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.10.2020 №255286 (а.с.5), акт про відмову від підписання протоколу про адміністративне правопорушення № 0023692 від 30.10.2020 (а.с.6), фотокопія посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7-8), фотокопія автотранспортного засобу (а.с.9).

У суд ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав. Пояснив, що не здійснює перевезення пасажирів за кошти.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Санкція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв; таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, повинні мати документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України. Документи для автомобільного самозайнятого перевізника: ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка. Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п.24 ч.1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає в тому числі такий вид господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - виписка) - документ в електронній або у випадках, передбачених цим Законом, у паперовій формі, який формується за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості про юридичну особу або її відокремлений підрозділ, фізичну особу - підприємця (у тому числі про взяття на облік в органах державної статистики та податкових органах, видачу ліцензії та документів дозвільного характеру) або громадське формування, що не має статусу юридичної особи, а також про проведену реєстраційну дію.

Відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст. 3, 42 Господарського Кодексу України, ст.1 Закону України «Про підприємництво», ст.1 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність). Підприємницька ж діяльність є одним з видів господарської діяльності, яка полягає в самостійній, систематичній діяльності, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Отже, ознаками об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпА, які згідно вимог ст.256 КУпАП мають бути зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення є:

- час протягом якого особа здійснювала господарську діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- докази щодо отримання грошової винагороди за надання послуг перевезення пасажирів на таксі;

- інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 2.7., 2.8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, затвердженої наказом Міністрерства інфраструктури України 24.04.2013 №254, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.05.2013 за № 789/23321. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також свідками та потерпілими (за їх наявності). У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від його підписання або його отримання, уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис, який засвідчує своїм підписом та підписами свідків (за їх наявності). До протоколу, за наявності, долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У матеріалах справи не міститься відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про те що, ОСОБА_1 , є фізичною особою підприємцем.

Згідно п.п.4 п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним транспортом.

Жодної інформації від Державної служби України з безпеки на транспорті щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_1 відповідної ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі матеріали справи не містять.

Матеріали про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б доводили, що ОСОБА_1 здійснював систематично перевезення пасажирів легковим автомобілем без одержання ліцензії на такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів та отримував за це винагороду.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 провадив господарську діяльність з перевезення легковим автомобілем пасажирів на замовлення без одержання ліцензії. Жодних свідків даного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, також відсутні відомості кому ОСОБА_1 надав послуги з перевезення, вартість даних послуг, так само відсутні будь-які пояснення пасажирів, яким ОСОБА_1 надавав послуги пасажирських перевезень.

Долучений до матеріалів протоколу фотознімок автомобіля VOLKSWAGEN реєстраційний номер НОМЕР_1 жодним чином не підтверджує факт здійснення господарської діяльності, як перевезення пасажирів без ліцензії.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів щодо доказу вини правопорушника суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, та враховуючи положення п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1, 9, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ч.1 ст.164, п.1.ч.1 ст.247, 251, 252, 280, 283, 284, ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена , протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя О.В. Симоненко