Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3001/20
Провадження №: 3/332/1176/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіна О.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Укравтотранспорт», проживає за адресою: АДРЕСА_1

зач. 1 ст. 139 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147582 від 14.10.2020, 14.10.2020 об 11.00 годині поблизу буд. 22-Д по вул. Північне шосе в м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FAW CA3252, номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням авто та допустив наїзд на металеву опору, чим порушив п.п. 2.3 «в», 8.12 Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому порядку (а.с. 12), причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв від нього не надходило, тому відповідно до ст. 268 КУпАП суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 139 КУпАП визнається пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Правилами дорожнього руху передбачено:

- п. 2.3 «в» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

-п. 8.12 забороняється самовільно встановлювати, знімати, пошкоджувати чи закривати дорожні знаки, технічні засоби організації дорожнього руху (втручатись у їх роботу), розташовувати плакати, афіші, рекламні носії та встановлювати пристрої, які можуть бути прийняті за знаки та інші пристрої регулювання дорожнього руху або можуть погіршити їх видимість чи ефективність, осліпити учасників дорожнього руху, відволікти їхню увагу і поставити під загрозу безпеку дорожнього руху

Зі змісту протоколу серії ДПР18 №147582 від 14.10.2020 випливає, що в результаті дій ОСОБА_1 , а саме через те, що останній не впорався із керування авто, було пошкоджено металеву опору.

Однак, під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт порушення ОСОБА_1 пунктів 2.3 «в» та 8.12 Правил дорожнього руху, їх зв`язок із наслідками у виді пошкодження опори.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v. Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Отже, суд не вправі під час розгляду цієї справи усувати неточності та суперечності у фабулі адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 та самостійно вирішувати питання про відповідний пункт Правил дорожнього руху, який не було дотримано особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП у діях ОСОБА_1 через порушення ним пунктів 2.3 «в» та 8.12 Правил дорожнього руху.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.Л.Шалпегіна