П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом старшого ДОП ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області відносно гр. Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

02.10.2020 року, о 21 год. 27 хв., ОСОБА_2 перебував в магазині «Кефір», що за адресою: м. Ужгород, вул. Другетів, 114, без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски чи респіратора, чим порушив вимоги п.п.1 п.10 №641 Постанови КМУ від 22.07.2020 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Як вбачається з протоколу серії ВАБ №000010, ОСОБА_2 був обізнаний, про те, що справа відносно нього буде розглядати в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року(далі Закон №1645-111) визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.Дії ОСОБА_2 за ст. 44-3 КУпАП кваліфіковані правильно.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП (в редакції, що діяла на момент вчиненого діяння) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України „Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

22.07.2020 року КМУ прийнято Постанову №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000010 від 02.10.2020 року, поясненнями ОСОБА_3 від 02.10.2020 року, рапортом інспектора поліції Щербанич Л. від 10.10.2020 року.

При накладенні адміністративного стягнення слід врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а тому вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст.40-1, ч.5ст.283 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн

Керуючись ст.ст. 44-3, 245, 283,-285, 287,-291 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закон України «Про судовий збір» суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Громадянина Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк