Провадження 3-зв/127/4/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Кашпрука Г.М. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області в провадження судді Кашпрука Г.М. надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заявив відвід головуючому судді Кашпруку Г.М., мотивуючи тим, що суддя Кашпрук Г.М. прийняв в провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення, хоча матеріали були складені з порушенням норм чинного законодавства, а саме в них відсутні копії документа, що засвідчують особу, що позбавляє можливості встановити особу яка притягується до адмінвідповідальності, чим прийняв на його думку незаконне процесуальне рішення. Крім того, вважає, що всі судді Вінницького міського суду Вінницької області упереджено до нього ставляться, оскільки в 2007 році він був засуджений Ленінським районним судом м. Вінниці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву про відвід підтримав в повному обсязі, посилаюсь на обставини викладені в заяві, просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

З метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуванні при вирішенні питання про відвід судді ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст.ст. 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону.

В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом.

У рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) від 10.12.2009 (пункти 66-70) Європейський суд з прав людини зазначає, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

В даному випадку суд вважає, що заява про відвід судді Кашпрука Г.М. є безпідставною та необґрунтованою, відсутні підстави, передбачені законом, для задоволення відводу, судом не встановлено обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді.

Всі доводи заявника зводяться до його незгоди з прийняттям до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також його незгоди з вироком Ленінського районного суду м. Вінниці ухваленого в 2007 році, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу судді.

Заявником не доведена наявність обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості судді, які б унеможливлювали ухвалення об`єктивного рішення у справі. Будь-яких фактів того, що суддя Вінницького міського суду Вінницької області Кашпрук Г.М. виявлявляє упередженість при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, судом не встановлено, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про відвід судді Кашпрука Г.М.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 246, 248 КУпАП, ст.ст. 75, 80 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Кашпрука Г.М. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: