Справа №587/1812/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/816/496/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лопаткіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.09.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 30.09.2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 08 серпня 2020 року о 05-23 годині на а/д Н-12 Суми-Полтава 16 км в с.В.Сироватка Сумського району керував транспортним засобом - автомобілем « Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності 2-х свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.09.2020 року, скасувати, а провадження відносно нього закрити з передбачених ст. 247 КУпАП на те підстав.

Вказував, що постанова суду незаконна, винесена судом без його участі, з порушенням ст. 268 КУпАП, права на захист та права скористатись юридичною допомогою. Викликів до суду він не отримував, про дату, час і місце судового засідання не повідомлений.

Щодо фактичних обставин справи, то правопорушення він не вчиняв. Вказував, що без з`ясування його анкетних даних поліція відразу склала відносно нього протокол про вчинення правопорушення, копію якого йому на місці зупинки транспортного засобу не вручила. Сам протокол не відповідає вимогам закону, в ньому вказано не правильно ім`я особи, відносно якої він складений (зазначено « ОСОБА_2 » тоді як він « ОСОБА_2 »), а постанова суддею винесена точно так же, відносно особи, якої не існує.

Також, просив врахувати, що відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження підлягає закриттю, в тому числі, і з підстав скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, що в даному випадку, на переконання апелянта, має місце.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лопаткіна О.В., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 просили закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення , дослідивши доводи апеляційної скарги та допитавши свідка, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємоввічливими.

За правилами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з пояснень апелянта своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнавав та вважав, що його безпідставно притягнуто судом до відповідальності.

Однак, дослідивши матеріали справи в своїй сукупності суд апеляційної інстанції з такими висновками апелянта погодитись не може, оскільки як правильно встановив суд першої інтанції винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 237225 від 08.08.2020 року, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, міститься відомості про залучених свідків та посилання на долучені до протоколу докази. Також, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду складених відносно нього матеріалів та вручено копію протоколу (а.с. 1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків та в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного пристрою, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. Також, свідки вказали, що ОСОБА_1 роз`яснено його права, повідомлено про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 2, 3);

- дослідженими апеляційним судом матеріалами відео з нагрудних камер поліцейських, які узгоджуються як з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення так і з письмовими поясненнями свідків. З відео встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт виявлення у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, факт пропозиції, в присутності двох свідків, пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я. Також, з відео встановлено і категоричну відмову ОСОБА_1 від такого огляду. З відео вбачається як ОСОБА_1 працівники поліції повідомляють про місце, час і дату судового розгляду складених відносно нього матеріалів, ознайомлюють ОСОБА_1 зі змістом складеного відносно нього протоколу та пропонують надати письмові поясненням (а.с. 4).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про невідповідність складеного відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вимогам закону, оскільки в ньому, як і в постанові суду, не правильно вказано його ім`я (зазначено « ОСОБА_2 » тоді як він « ОСОБА_2 »), суд апеляційної інстанції не може визнати безумовною підставою для скасування законної постанови та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки вказана ним обставина, є нічим іншим як граматичною помилкою, яка з його дій жодним чином не виключає складу встановленого правопорушення. Більше того, з урахуванням відео, достовірність встановлення особи ОСОБА_1 під сумнів не ставиться.

Також апеляційний суд критично відноситься до тверджень апелянта про те, що він не отримував від поліції копії складеного відносно нього протоколу, оскільки з матеріалів цього ж протоколу вбачається, що ОСОБА_1 власноруч в ньому зазначив, що протокол йому видали 08.08.2020 року о 06.38 год. (а.с. 1).

Щодо висновків ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції його права на захист, оскільки викликів до суду він не отримував, а справу безпідставно було розглянуто судом без його участі, то слід звернути увагу апелянта на те, що з протоколу та з відео вбачається, що про дату, час і місце судового розгляду його поліція повідомила 26.08.2020 о 09.00 год. у приміщенні Сумського районного суду Сумської області. З огляду на те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 надійшли до вказаного суду 25.08.2020 року, судове засідання у справі було призначено на 09.09.2020 року о 08.30 год (а.с. 9), а потім, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду, відкладено на 30.09.2020 року о 09.00 год (а.с. 10). Висновки апелянта про те, що повідомлення від суду не отримував, спростовуються рекомендованим повідомленням про вручення йому поштового відправлення (а.с. 11). Крім цього, апеляційний суд враховує той факт, що ОСОБА_1 про факт складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення був обізнаний, як і про його перебування на розгляді у суді, а тому, у період з 08.08.2020 року (дату правопорушення) по 30.09.2020 року (дату винесення постанови про притягнення до відповідальності), мав достатньо часу на забезпечення себе належною правовою допомогою. Крім цього, ОСОБА_1 не був позбавлений права надавати суду пояснення, заявляти клопотання та інше.

Щодо інших висновків ОСОБА_1 на які він вказував як на підставу для звільнення його від відповідальності скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність то апеляційний суд зазначає наступне.

Законом України № 720-IX внесені зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Водночас з 03.07.2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 виключена з Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення складено в день події тобто 08.08.2020 року, постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом першої інстанції постановлено 30.09.2020 року.

Що стосується версії ОСОБА_1 про те, що не він керував транспортним засобом- автомобілем « Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 08 серпня 2020 року о 05-23 годині на а/д Н-12 Суми-Полтава 16 км в с.В.Сироватка Сумського , тобто не був водієм, а за кермом був його знайомий ОСОБА_5 , який і підтвердив даний факт в суді апеляційної інстанції, то апеляційний суд розцінює таку версію ОСОБА_1 , як і показання свідка ОСОБА_5 як неправдиву та намагання ухилитися від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Так, про те, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 а ОСОБА_5 він згадує лише через чотири місяці після події, і то в апеляційному суді. При цьому, навіть в апеляційній скарзі, а саме в шостому абзаці ОСОБА_1 прямо зазначає, що «….я повідомляв працівників поліції про те, що автомобілем керував я ОСОБА_1 , але працівники поліції …. ». Тобто, ця версія ОСОБА_1 суперечить, як вище встановленим фактичним обставинам адміністративного правопорушення, так і безпосередньо доводам його апеляційної скарги.

З огляду на викладене, вказані доводи апелянта слід визнати безпідставними.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя суду першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.09.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.