Справа № 192/1807/20
Провадження № 3/192/565/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., розглянувши в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, працює виконувачем обов`язків начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області зареєстрований в АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121106 від 04 листопада 2020 року, складеного старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, 22 вересня 2020 року о 14 годині 10 хвилин на км 10+900 а/д Р-73 «Нікополь- /Н-08/» Солонянського району Дніпропетровської області, в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області - Чумаченко Д.С., будучи посадовою особою, відповідальною за належне утримання вказаної ділянки автомобільної дороги, не вжив своєчасних заходів з ремонту проїзної частини, а за неможливості це зробити - не вжив заходів з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками, що в свою чергу стало супутньою причиною ДТП за участі автомобіля «DODGE», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

До протоколу долучені: рапорт ст. інспектора відділу БДР управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Черновола Є.В. від 04 листопада 2020 року (а.с.3-4); повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції ОСОБА_1 № 11696/41/19/03-2020 від 29 жовтня 2020 року (а.с.5-6), Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22 вересня 2020 року (а.с.8); схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 вересня 2020 року (а.с.10); фототаблиці ( а.с.11-14); пояснення ОСОБА_2 (а.с.9), та копія посвідчення водія ОСОБА_2 (а.с.15).

ОСОБА_1 до суду не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно поданої до канцелярії суду заяви, повідомив що перебуває у відпустці, а тому просив відкласти розгляд справи. У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе розглянути протокол за відсутності ОСОБА_1 , оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП його участь не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали додані до протоколу, приходжу до висновку, що вказана адміністративна справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Так, ч. 4 ст. 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утримані автомобільних доріг, зокрема, своєчасному та якісному виконані експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійному контролюванні експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а у разі неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми, знаками тощо.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121106 від 04 листопада 2020 року, ОСОБА_1 , як виконувач обов`язків Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області є посадовою особою, відповідальною за належне утримання автомобільної дороги.

В той же час матеріали даної справи не містять посадової інструкції виконувача обов`язків начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області та будь-яких інших доказів, що підтверджують покладання саме на ОСОБА_1 обов`язку, визначеного органом поліції у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, з наданої до заяви самого ОСОБА_1 копії наказу від 24 листопада 2020 року №239-В «Про надання відпуски» з`ясовано, що відпустка надається останньому як начальнику Служби автомобільних доріг Дніпропетровської області, а протокол складено відносно ОСОБА_1 як виконуючого обов`язки такої посади, що викликає сумніви у тому, чи є вказана особа суб`єктом правопорушення. Інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення займав посаду начальника Служби автомобільних доріг Дніпропетровської області або виконував його обов`язки суду не надані.

Згідно з ч. 2 ст. 251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З врахуванням вищенаведеного, суддя позбавлений можливості прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 140, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя: Н. О. Щербина