Справа № 461/2966/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/1298/20 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.

за участю представника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дунаса Т.М.,

представника митниці - Васецького Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України, за апеляційною скаргою, із змінами до неї, представника ОСОБА_1 адвоката Дунаса Теодозія Мизайловича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 25.10.2017 р., виданий 4601,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Дану постанову оскаржив в апеляційному порядку представник ОСОБА_1 адвокат Дунас Т.М. шляхом поштового відправлення, яку у районному суді зареєстровано 02 вересня 2020 року. Апелянт ставить питання про скасування постанови судді, закриття провадження у справі та поновлення строку апеляційного оскарження мотивуючи пропуск строку тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , а згадану постанову він отримав лише 06 серпня 2020 року. Крім того, зазначає, що він не мав змоги належним чином оформити апеляційну скаргу. оскільки перебував у відпустці з 05 по 28 серпня 2020 року, у зв`язку з чим просить поновити пропущений термін оскарження постанови.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в суд не прибув та подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши думку представника правопорушника адвоката Дунаса Т.М., який підтримав апеляційні вимоги та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та просив задовольнити їх, міркування представника митниці Васецького Є.І., який не заперечував щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вказане вище клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 294 КУпАП «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 (v002p710-15) від 31.03.2015 - в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст. 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована положеннями глави 24 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а згідно ч.2 цієї норми Закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 14 травня 2020 року, що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 24.05.2020, однак вказана дата припадає на вихідний день, тому останнім днем подачі апеляційної скарги слід зазначити 25 травня 2020 року.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови адвокат Дунас Т.М. зазначає, що про розгляд справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 не був повідомлений. Крім того адвокат Дунас Т.М. зазначає, що він перебував у відпустці з 05 по 28 серпня 2020 року, а тому не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, протоколу про порушення митних правил №0884/20900/20 стосовно ОСОБА_1 , такий був складений 23.03.2020 за ч.6 ст. 470 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 перевищив строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення, терміном більше ніж на тридцять діб. З вказаним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, зауважень до протоколу не мав, про дату та час розгляду справи був повідомлений, про що власноручно у протоколі про порушення митних правил записано ОСОБА_1 та даний протокол ним підписаний.

Крім того, у матеріалах справи мається договір про надання правової допомоги між адвокатом Дунасом Т.М. та ОСОБА_1 , укладений 24 червня 2020 року, а термін відпустки адвокатом зазначений з 05 по 28 серпня 2020 року, тобто на момент укладання угоди рішення місцевим судом щодо ОСОБА_1 було прийнято, а перебування адвоката у відпустці, на думку апеляційного суду, не може вважатися поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому, ні ОСОБА_1 ні його адвокат про рух справи по даному протоколу не цікавилися.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Таким чином, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Дунаса Теодозія Мизайловича подана з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, причини пропуску строку не є поважними, а тому з урахуванням вищевикладеного вважаю, що є всі підстави для відмови у поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити представнику ОСОБА_1 адвокату Дунасу Теодозію Мизайловичу в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді

Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Белена