САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1141/20
Провадження №3/726/621/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 13.08.2020 року о 18 годині 55 хвилин по вул Каштановій, 55 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 115 Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої вул Б.Крижанівського, не надав перевагу у русі автомобілю «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул Каштановій, внаслідок чого допустив із ним зіткнення, чим порушив вимоги п.10.2, 2.3 б ПДР України. Автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілих немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він рухався по вул Б.Крижанівського у напрямку вул Каштанової. На перехресті доріх він побачив, що у його бік, на великій швидкості рухається автомобіль «Fiat Scudo», який не маючи змоги загальмувати, допустив із ним зіткнення. Переконаний, що у його діях чи бездіяльності відсутнє порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 10.2. ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Згідно п. 2.3. б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Саме про порушення ОСОБА_1 п.10.2, 2.3 б ПДР України вказано у протоколі про адміністративні правопорушення. Разом із тим, судом не може бути констатовано про порушення ним вказаних правил дорожнього руху.

Згідно п. 16.11. ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Варто зауважити, що згідно схеми місця ДТП, а також пояснень учасників ДТП стає зрозумілим, ОСОБА_1 не виїжджав із прилеглої території, як про це вказано у протоколі, а здійснював виїзд із другорядної дороги на головну. Окрім того, на перехреслі вулиць, з боку вул Б.Крижанівського встановлено знак 2.1 «Дати дорогу».

Таким чином, у даній дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes Benz Vito ОСОБА_2 повинен був виконувати вимоги ним вимог п. 16.11 ПДР України, а також вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Оскільки в даній дорожньо-транспортній обстановці, водій автомобіля Mercedes Benz Vito ОСОБА_2 перед початком руху із подальшим маневром повороту ліворуч при виїзді із другорядної дороги на головну не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху від початку і до закінчення даного маневру, не надав дороги автомобілю FIAT SCUDO, під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, то в такій дорожній ситуації у діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 ПДР України, а також вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Як слідує із матеріалів справи, для водія ОСОБА_1 не було жодних перешкод технічного характеру щоб їх не виконати. Тобто при своєчасно виконанні зазначених вимог даний водій мав технічну можливість уникнути даної ДТП.

Такий висновок, з яким погоджується і суд, викладено у висновку експерта, за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи № 118/20-29 від 04.11.2020 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , за обставин викладених у протоколі серії ДПР18 № 540142 від 13.08.2020 року, порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, а також вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Разом із тим, у вказаному протоколі міститься посилання на пункти 10.2, 2.3.б ПДР, які ОСОБА_1 порушені не були.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, не виявляється можливим констатувати про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2, 2.3.б ПДР України, за що наступає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП. Враховуючи, що суд будучи позбавлений можливості брати на себе функції сторони обвинувачення, не може змінювати та усувати розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії будуть мати наслідком необґрунтованого та безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, беручи до уваги те, що усі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь останнього, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ст. 124, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук