Справа №491/934/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі:головуючого судді Желяскова Олега Олександровича
за участю:секретаря судового засідання Кір`як І.О.,
особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
прокурора Гурової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Долинське Ананьївського району Одеської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 жовтня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , депутата Ананьївської районної ради VII скликання, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Ананьївської районної ради VII скликання, тобто депутатом місцевої ради, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 8 жовтня 2020 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2020 року №524/2020 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/934/20 провадження №3/491/596/20.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Ананьївської районної ради VII скликання, тобто депутатом місцевої ради, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 8 жовтня 2020 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2020 року №525/2020 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/935/20 провадження №3/491/597/20.

Частиною 1 статті 36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи те, що особою ,яка притягується до адміністративної відповідальності у обох наведених справах є ОСОБА_1 , судом 18 листопада 2020 року, з урахуванням положень ч.ч.1, 2 ст.36 КУпАП, було прийнято рішення про об`єднання справ про адміністративні правопорушення: №491/935/20 провадження №3/491/597/20 та №491/934/20 провадження №3/491/596/20; присвоєння об`єднаній справі номеру 491/934/20 провадження №3/491/596/20, внесення відомостей про це в Автоматизовану систему документообігу суду, про що без видалення до нарадчої кімнати було винесено відповідну постанову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень вона визнає в повному обсязі та пояснила, що не подала щорічні декларації за 2018 та 2019 роки, у зв`язку з тим, що вона без сторонньої допомоги виховує малолітню дитину та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим вона не мала змоги подати декларації.

Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області у судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень повністю підтверджена матеріалами справи, а також її власними поясненнями. При цьому, враховуючи визнання ОСОБА_1 вини, її розкаяння, особу та майновий стан, вважала за доцільне призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції частини 1 статті 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується, як її власними поясненнями, так і іншими зібраними у справі доказами, виходячи з наступного.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2020 року №524/2020 (а.с.5-13) вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Ананьївської районної ради VII скликання, тобто депутатом місцевої ради, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 8 жовтня 2020 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2020 року №525/2020 (а.с.64-72) ОСОБА_1 , будучи депутатом Ананьївської районної ради VII скликання, тобто депутатом місцевої ради, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 8 жовтня 2020 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

З матеріалів справи вбачається, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Долинське Ананьївського району Одеської області, зареєстрована в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 жовтня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями зазначеного паспорту (а.с.77-79) та картки фізичної особи платника податків (а.с.134-зворот).

Згідно абзацу 1 примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до частин 1-2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів». Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

З доданої до протоколу про адміністративне правопорушення копії витягу з протоколу №10 засідання Ананьївської районної виборчої комісії від 2 листопада 2015 року (а.с.26-27) вбачається, що ОСОБА_1 було обрано депутатом Ананьївської районної ради.

Слід зазначити, що до матеріалів справи не додано жодного доказу відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією, тобто факту початку депутатських повноважень ОСОБА_1 , проте зазначений факт учасниками справи не оспорювався.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 , як депутат Ананьївської районної ради є суб`єктом на, якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункт «б» пункту 1 частини 1 статті 3 зазначеного Закону, є особою, яка відповідно до положень ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» має подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та відповідно ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона є бланкетною, оскільки лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, що вбачається зокрема з примітки до зазначеної статті.

Так, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання її поза строком, визначеним законом.

Як зазначалося, ч.1 ст.45 Закону України визначено особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , в супереч вимог Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом дії цього Закону, як депутат місцевої ради, декларацію за 2018 рік в строк до 1 квітня 2019 року не подала, чим порушила вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2020 року 525/2020 ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію за 2019 рік.

Слід звернути увагу на те, що 17 березня набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Серед іншого, вказаним законом внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими у 2020 році продовжено до 1 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.

Таким чином, суб`єкти декларування, в тому числі ОСОБА_1 , мали подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до 1 червня 2020 року.

При цьому, як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 декларації за 2018 та 2019 роки було подано лише 8 жовтня 2020 року.

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій за 2018 та 2019 роки підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.28-33, 89-92).

При цьому, другою необхідною складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначив, що під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

При цьому, ОСОБА_1 в поясненнях, наданих нею в судовому засіданні, не навела будь-яких поважних причин, які б виправдали несвоєчасне подання нею щорічних декларацій за 2018-2019 року.

За наведених обставин ОСОБА_1 має бути визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.17206 КУпАП та на неї мало б бути накладено відповідне адміністративне стягнення.

Проте, відповідно до частини 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.

Статтею 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зі змісту наведених норм можливо дійти висновку, що попри каральну мету КУпАП, основною задачею, як зазначеного кодексу так і інших законодавчих актів, які встановлюють відповідальність особи за той, чи інший вчинок, є не саме покарання як саме по собі, а виховальний вплив який таке покарання має створити відносно особи, до якої воно застосовується. Саме у зверненні особи, до якої застосовується стягнення, уваги на необхідність дотримання загальних умов і устоїв суспільства полягає виховний вплив.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, з урахуванням загальних засад судочинства, норм суспільної етики та моралі, можливе досягнення мети адміністративного стягнення без застосування стягнення як такого, якщо особа усвідомила невідповідність своєї поведінки нормам закону.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 , наданих нею в судовому засіданні вбачається, що їй в повній мірі зрозуміло, що порушення норм Закону, зокрема Закону України «про запобігання корупції» є неприпустимим.

Також, зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що неподання нею декларацій не мало метою будь-яке ухилення від вимог фінансового контролю, або приховування будь-яких активів, що в свою чергу свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній зміст корупційного адміністративного правопорушення, який за своєю суттю полягає в існуванні певного особистого інтересу у вчиненні або не вчиненні певних дій.

За наведених обстави постає питання у значущості правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №688/1553/19 зазначив, що специфіка визначення малозначності діяння полягає у встановленні обов`язкової сукупності трьох умов: 1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до ч. 2 ст. 11 КК; 2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; 3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

З урахуванням наведеної правової позиції, суд вважає, що діяння вчинені ОСОБА_1 , хоча й утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, проте за своїм характером не несуть будь-якої суспільної небезпеки, особа яка їх вчинила в повному обсязі усвідомила протиправність своєї бездіяльності, а отже можливо вважати що було досягнуте завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 1 КУпАП.

Статтею 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, з урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності та обмежившись усним попередженням.

Керуючись ст.ст. 22, 172-6, 283, 284 КпАП України,-

П о с т а н о в и в :

Визнати громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Долинське Ананьївського району Одеської області, зареєстровану в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 жовтня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , - винною у чиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Долинське Ананьївського району Одеської області, зареєстровану в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 жовтня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , - звільнити від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з малозначністю вчинених правопорушень, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Копію постанови направити або вручити ОСОБА_1 та прокурору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.О.Желясков

Постанова вступає в законну силу „___ _______ 20__ року.