Справа № 339/294/20 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2020 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли від Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 вересня 2020 року о 20 год. 55 хв. ОСОБА_1 по вул. Коновальця в м.Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом Мерседес Бенц д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу алкотестер «Драгер 6820» в присутності двох свідків, тест позитивний 0.24 проміле.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та просив закрити провадження у справі щодо нього за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Зокрема, зазначив, що в той день не вживав спиртні напої та під час керування автомобілем був зупинений працівниками поліції. Не встановивши у нього жодних ознак сп"яніння, йому запропонували пройти тест і він погодився, оскільки не вживав алкоголь. Але результат тесту на приладі "Драгер" був 0,31 проміле, з чим він не був згідний і працівник поліції запропонував йому ще раз пройти тест на місці за допомогою того ж приладу. Результат вже був 0.24 проміле, він знову не погодився з ним і просив відвезти його в лікарню, оскільки при таких різних показниках вже не довіряв приладу "Драгер". Працівник поліції пояснив, що це майже допустима норма і йому дадуть попередження та віддадуть автомобіль при умові, що він підпише всі документи. В іншому випадку - автомобіль заберуть на штрафплощадку. Підписавши всі документи, він сів в автомобіль та поїхав додому.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог п.2 ст.278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.
При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.
Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим.
Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи.
А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надані наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2020 року ДПР18 №232487, в якому зазначено, що ОСОБА_1 по вул. Коновальця в м.Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом Мерседес Бенц д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу алкотестер «Драгер 6820» в присутності двох свідків, тест позитивний 0.24 проміле.
- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alkotest 6820, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода. ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проба позитивна, 0.31 проміле (а.с.4);
- показниками приладу ALKOTEST 6820, проба позитивна 0.31 проміле о 21.05 год. та повторна проба позитивна, 0.24 проміле о 21:24. ( а.с. 2-3)
- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вони були запрошені в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в їх присутності водій погодився у встановленому Законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6820», результат 0.24 проміле.
Свідок ОСОБА_2 у письмових поясненнях вказав, що водій ОСОБА_1 погодився проїхати до Долинської ЦРЛ.
Свідок ОСОБА_4 вказав, що водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі (а.с.5-6);
- матеріали відеофіксації, де на файлі №1 зафіксовано, що працівник поліції в присутності двох свідків пропонує пройти тест на факт вживання алкогольних напоїв на місці зупинки на сертифікований прилад Драгер та запитує ОСОБА_1 чи він готовий пройти, на що ОСОБА_1 погодився. Працівник поліції надає ОСОБА_1 трубку для огляду, який відкриває її та продуває, показник 0.31 проміле. Працівник поліції вказує, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим складають протокол. ОСОБА_1 не погоджується з таким результатом, здивований таким показником, вказує, що такого не може бути. Працівник поліції пояснив, що він може повторно продути трубку через 20 хв.
На файлі №2 зафіксовано, що працівник поліції вказує, що пройшло уже 20 хв. і ОСОБА_1 повторно продуває прилад і показник становить 0.24 проміле, після чого відео переривається (а.с.12).
- рапорт працівника поліції М.Кульпи, з якого вбачається, що під час несення служби о 20 год. 55 хв. 15 вересня 2020 року по вул. Коновальця в м.Болехів зупинив транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , оскільки не освітлювався частково задній номерний знак в темну пору доби та попередив водія про технічну несправність його автомобіля. При розмові з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота нечітка вимова слів. Водієві запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 погодився, проба позитивна, 0.31 проміле. Однак водій не був згідний з результатом просив повторно пройти тест, результат позитивний 0.24 проміле (а.с.8).
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть адміністративного правопорушення, її пояснення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2020 року ДПР18 №232487 вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і не був згідний з результатами обидвох тестів та настоював пройти огляд у медичному закладі, оскільки у нього були сумніви у справності технічного приладу ALKOTEST 6820.
Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає вказані пояснення ОСОБА_1 є слушними, оскільки встановлено, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів з порушенням процедури, визначеної в ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Так, згідно п.2-3, 7 Розділу першого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом від 09.11.2015 року №1452/735 (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп"яніння, при цьому не вказано жодної ознаки такого сп"яніння.
Окрім того, як вбачається з матеріалів відеофіксації, зупинивши автомобіль та запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти тест на вживання алкогольних напоїв та при категоричному запереченні ним вживання алкогольних напоїв, працівник поліції не встановив жодних ознак, які б давали йому підстави для проходження такого огляду щодо водія.
Навпаки, з аналізу зазначеного відеозапису, суд не вбачає ознак алкогольного сп`яніння, такі ознаки не вказані в протоколі, а відео таких ознак не фіксує. Водій здивований показником Драгера, його поведінка спокійна і адекватна, вимоги працівників поліції він виконує без будь-яких заперечень.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.
Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п.п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.
Таким чином, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п.7 розділу 1 Інструкціїї).
З матеріалів справи та відеофіксації вбачається, що водій ОСОБА_1 , погодився пройти тест на стан сп"яніння на місці зупинки з участю свідків, двічі продуваючи трубку, за першим разом показник становив 0,31 проміле, і за другим - 0,24 проміле.
При цьому, результати показника 0,24 проміле, що ставиться у вину ОСОБА_1 , належним чином не зафіксовані.
Так, згідно п. 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
При цьому, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Однак, в матерілах справи є тільки акт огляду на стан сп"яніння , результат якого 0,31 проміле, і який не ставиться у вину ОСОБА_5 .
Натомість, акт огляду на стан сп"яніння,з показником 0,24 проміле, як про це зазначено в протоколі , в якому би було зафіксовано згоду ОСОБА_5 з таким результатом показника на місці зупинки за підписами двох свідків в матеріалах справи відсутній, що є порушенням п. 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .
Така згода водія з результатами тесту на місці не зафіксована і матеріалами відеофіксації.
Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_1 , пройшовши перший огляд на місці зупинки, хоч підписав показники такого огляду (0.31 проміле), проте був незгідний з ним .
І після цього працівники поліції зобов`язані були доставити ОСОБА_1 в медичний заклад для проходження огляду, а не проводити тест повторно на місці.
Однак, матеріали справи в порушення вимог законодавства не містять направлення на проходження ОСОБА_1 відповідного огляду в закладі охорони здоров`я, а в порушенні вимог закону працівники поліції здійснили повторний огляд водія на стан сп"яніння, отримавши результат -0,24 проміле з інтервалом часу 19 хв.
Між тим, отримані висновки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на одному й тому ж приладі не мають об`єктивності, оскільки він висловив свою незгоду саме з показникам ALKOTEST «ДРАГЕР» - №6810, у зв`язку із повинен був доставлений для повторної перевірки у лікарню.
Водночас, оскільки в матеріалах справи наявні два паперові чеки з фіксацією результатів тесту на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 результати яких значно відрізняються в межах короткого проміжку часу, то суд погоджується з доводами ОСОБА_1 з приводу того, що у нього дійсно обгрунтовано виникли сумніви щодо зазначених результатів.
Окрім того, при проведенні повторного огляду та встановленні ступеня сп`яніння в 0,24 проміле, що межує з гранично допустимою нормою (0,2 проміле) та з врахуванням технічної похибки, відсутності передбачених ознак алкогольного сп"яніння, ОСОБА_1 слід було запропонувати повторно пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, чого не було зроблено працівниками поліції.
До уваги також слід взяти й те, що самі по собі показники газоаналізатора не можуть свідчити про винуватість, якщо їх результат заперечується. Його показники можуть бути недостовірні, перевищення допустимої концентрації алкоголю незначне, може бути в межах похибки або пов`язане з недоліками приладу, і тому вони також під сумнівом, що солідаризується з запереченнями ОСОБА_1 . У цьому випадку особа вправі пройти більш поглиблений медичний огляд.
Не зафіксовано на відеозаписі і роз`яснень працівників поліції, що в разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, оскільки відео двічі переривається після кожного проходження огляду і оголошення результату тесту.
Тому у випадку виявлення переривань відеозапису та фактичного фіксування лише окремих процесуальних дій чи окремих моментів, такий відеозапис не може спростувати доводів особи, яка притягається до адміністративної відповільності про те, що він був незгідний з результатами обох тестів та настоював на проведенні огляду в медичному закладі.
Не виправдовують дії працівників поліції направлення ОСОБА_1 до медичного закладу Долинської ЦРЛ для проходження огляду на стан сп`яніння на а.с.7, де зазначено, що він відмовився від такого огляду, оскільки направлення було складено о 21 год. 30 хв, тобто одночасно з складанням протоколу працівником поліції, що з технічної точки зору є неможливим.
Оскільки із письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вказується про те, що водій ОСОБА_1 погодився проїхати до Долинської ЦРЛ, то з метою перевірки таких пояснень постановою суду від 08 жовтня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків. Однак вказані свідки в судове засідання не з`явилися.
Враховуючи, що вказані свідки не допитувались судом, то їх письмові пояснення суд не може взяти до уваги.
Разом з тим, письмові пояснення вказаних свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.
До матеріалів справи також долучено рапорт працівника поліції М.Кульпи, з якого вбачається, що під час несення служби о 20 год. 55 хв. 15 вересня 2020 року по вул. Коновальця в м.Болехів зупинив транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , оскільки не совітлювався частково задній номерний знак в темну пору доби та попередив водія про технічну несправність його автомобіля. При розмові з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота нечітка вимова слів. Водієві запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 погодився, проба позитивна, 0.31 проміле. Однак водій не був згідний з результатом просив повторно пройти тест, результат позитивний 0.24 проміле (а.с.8).
Суд приймає до уваги, що вищевказаний рапорт є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та не є належним доказом вини ОСОБА_1 .
А обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Сукупність таких дій поліцейських викликає сумнів у достовірності наданих ними доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначення в протоколі пояснення особи, яка притягається до відповідальності про те, що «в обід випив 100гр пива, більше такого не повториться, вину визнаю», не спростовують висновків суду про невинуватість ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що таке визнання не зафіксоване відеозйомкою, яка велася, та суперечить обставинам справи, встановленим судом.
Крім того, в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівники поліції, вважаючи, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом і не зазначили про це в протоколі і , як пояснив ОСОБА_1 , підписашивсі документи, він сів за кермо автомобіля та поїхав додому.
Враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено, що огляд на стан сп`яніння проведений в порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП, керуючись ст.283, 284 КУпАП ,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.