Справа № 216/5376/20
Провадження № 3/216/2529/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2020 року інспектором взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Тарасенком Л.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 130842, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що 05 вересня 2020 року о 21:23 год. на перехресті вул. Петра Калнишевського - вул. Черняховського в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Riga», без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції порушено Конституцію України, КУпАП, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 152/735. Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, він не був з ним ознайомлений. Протокол був складений інспектором патрульної поліції Тарасенком Л.І., тоді як рапорт про повідомлення «адміністративного правопорушення» - інспектором Литвином В. Рапорт немає резолюції, та є неналежним доказом, оскільки поліцейський зацікавлена особа. З протоколу про адміністративне правопорушення не можливо встановити який саме газоаналізатор було запропоновано для проходження огляду, та чи був він у наявності. Письмові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтверджують обставини, які відображені у протоколі, підготовлені та заздалегідь надрукованих бланках. Оптичний диск який міститься при матеріалах справи відповідно до ст. 99 КАС України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вважається електронним примірником документу з обов`язковими реквізитами, в тому ж числі електронним підписом, тому відсутність цифрового підпису на диску свідчить про недопустимість доказу в розумінні ст. 74 КАС України. Крім того, працівником поліції Тарасенком Л.І. було надіслав на особистий номер ОСОБА_1 номер телефону ОСОБА_4 , який зможе вирішити усі питання щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності. Просить суд закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення.

Представники особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , просили суд визнати недопустимими докази, які містяться в матеріалах справи, зокрема письмові показання свідків, виготовлені на заздалегідь надрукованих бланках, а диск не містить електронного підпису, та суперечить вимогам ч. 2 ст. 99 КАС України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвокатів, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, приходжу до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі,яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на посадову особу при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Так, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, у справі «Маліга проти Франції» ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Із оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери інспекторів поліції встановлено, що у ОСОБА_1 не спостерігалися ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пояснили, що 05 вересня 2020 року були зупиненні працівниками поліції, для участі в якості свідків, останні пояснили, що під час зупинки водія ОСОБА_1 в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, той відмовився від огляду на стан сп`яніння як за допомогою газоаналізатора «Драгер», так і огляду у лікарні. У ОСОБА_1 ознак сп`яніння вони не спостерігали, також при них працівники поліції не пропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння.

Наведені вище обставини, спростовують письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, та не можуть бути визнані допустимими доказами в підтвердження вини ОСОБА_1 .

Разом з тим у матеріалах справи відсутні жодні докази щодо виконання поліцейськими вимог ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП з відсторонення водія ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі керування ним іншій уповноваженій особі, що ставить під сумнів законність подальших дій поліцейських, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи, за якими у винуватість ОСОБА_1 ставиться відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з підстав встановлення наявності в нього таких ознак сп`яніння.

Сукупність наведених обставин свідчить про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вони оформлені в такий спосіб, який викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому за вказаних фактичних даних дійти беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_1 неможливо, оскільки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання яких покладається на працівників поліції, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, тому що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, а тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України.

З огляду на наведене вище, оцінивши зібрані в цій справі докази, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу таких адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В.Онопченко