Справа № 458/1110/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І., за участі іеспектора прикордонної служби "Сянки" Рижака Р.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Панчука Ю.Г., перекладача Максимів О.Й., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділу прикордонної служби "Сянки" Львівського прикордонного загону ЗРУ ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності

- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, тимчасово проживає у м. Київ, непрацюючого,

за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, якому роз`яснені права за ст. 268 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 135497 від 30.11.2020 ОСОБА_1 29.11.2020 о 17 год 30 хв., діючи у складі групи осіб, а саме: з громадянином Узбекистану ОСОБА_3 та громадянином Таджикистану ОСОБА_4 , вчинив спробу незаконного перитинання державного кордону з України в Республіку Польща поза пунктами пропуску через державний кордон, внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом "Контрольний пост" від відділу прикордонної служби "Сянки" на відстані 1000 м від лінії державного кордону на напрямку 225 прикордонного знаку територія Сянківської сільської ради Турківського району Львівської області, тобто вчинив правопорушення передбачене частиною 2 статті 204-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що він приїхав з Росії в Україну, щоб отримати статус біженця. Для цього йому потрібно їхати в м. Ужгород. 29.11.2020 по дорозі зупинив попутній автомобіль, який їхав в м. Ужгород. На пості їх зупинили прикордонники, сказали пред`явити документи. Він пред`явив паспорт і був затриманий за спробу перетнути кордон. Вказав, що не мав наміру перетинати кордон, оскільки хоче отримати в Україні статус біженця, а тому їхав в м. Ужгород, де йому мали допомогти з цим питанням.

У судовому засіданні захисник Панчук Ю.Г., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 01.12.2020, просив справу закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази щодо спроби перетину кордону, умислу на вчинення правопорушення.

Інспектор прикордонної служби Рижак Р.В. вказав, що в діях ОСОБА_5 є склад адміністративного правопорушення, а саме спроба незаконного перетину кордону, оскільки особа пояснювала, що хоче в Європу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, захисника, інспектора прикордонної служби, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинене групою осіб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

З матеріалів справи видно, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано як спроба незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

У ході розгляду справи суд встановив, що автомобіль, в якому їхав ОСОБА_1 з іншими трьома особами, 29.11.2020 о 17.30 год. був зупинений інспектором прикордонної служби "Сянки" на контрольному пості на відстані 1000 м від лінії державного кордону на напрямку 225 прикордонного знаку територія Сянківської сільської ради Турківського району. ОСОБА_1 пред`явив паспорт громадянина Республіки Узбекистан і, як пояснив у судовому засіданні, їхав у м. Ужгород, щоб оформити статус біженця. Жодних намірів незаконно перетинати кордон він не мав, так як хоче залишитись в Україні. Водночас зазначив, що жодного супротиву прикордонникам не чинив.

Будь-яких переконливих і достатніх доказів, які б спростовували його покази щодо обставин затримання, мети перебування в прикордонній смузі, спроби незаконно перетнути кордон в матеріалах справи немає.

Твердження інспектра прикордонної служби, щодо можливого перетину кордону ОСОБА_1 після пройденого котролю, оскільки особа, сказала, що хоче в Європу, суд відхиляє, оскільки такі є лише припущеннями.

Той факт, що ОСОБА_1 перебував за 1000 метрів від державного кордону України при проїзді до м. Ужгород не свідчить про те, що він робив саме спробу перетнути Державний кордон України.

Вказана прикордонна територія, наявність "Контрольного посту" відмарковані відповідними знаками, які сигналізують про прикордонну смугу, лінію державного кордону, однак наявність таких не перешкоджає вільно проїжджати по вказаній смузі, зокрема в напрямку м. Ужгород.

Суд не встановив жодних дій з боку ОСОБА_5 , які б свідчили про спробу ним перетнути державний кордон поза пунктом пропуску через такий, оскільки він був зупинений прикордонним нарядом на відстані 1000 м. від лінії державного кордону на відповідному пості, який як вказав інспектор прикордонної служби має на місці розташування стаціонарний шлагбаум і де зупиняються всі автомобілі, що рухаються у цьому напрямку. При цьому, ОСОБА_1 мав при собі документи, що посвідчують його особу, які надав працівникам прикордонної служби. Доказів на спростування тверджень ОСОБА_1 , що він дійсно їхав в м. Ужгород суду не надано.

Водначос, суд зазначає, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП характеризується умислом, а такого за встановлених обставин у цій справі у ОСОБА_5 суд не встановив.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставин у справі, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, а саме його об`єктивна та суб`єктивна сторона.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а враховуючи, що тільки за наявності такого особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, провадження по справі потрібно закрити.

Керуючись ч. 2 ст. 204-1, ст. 247, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Суддя О.І. Кшик