П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2020 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю особи,який притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,захисника Юсубова Е.С.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,зі слів не працюючої,яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2020 р.о 01.17 год. ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_2 по вул.І.Сікорського 315 в м.Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп`яніння,від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ст.276 ч.1 КУпП ,справа розглянута за місцем вчинення правопорушення.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 не визнав себе винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України та пояснив,що 10.10.2020 р.приблизно о 19.00 год.він вечеряв у колі сім`ї,випив 1 літр пива,мав ознаки стану сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота,можливо,і інші.В ніч з 10 на 11 жовтня 2020 р.він разом з дружиною та братом на автомобілі ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_2 під керуванням брата їхали до родичів,брату знадобилось розміняти гроші,тому він зупинив автомобіль в районі вул.І.Сікорського та пішов у бік автозаправки,в автомобілі залишались ОСОБА_1 на задньому сидінні та його дружина. Коли до автомобіля підійшов працівник поліції, ОСОБА_1 переліз із заднього сидіння на переднє сидіння водія,вийшов з автомобіля через передні водійські двері,передав поліціянту посвідчення водія та техпаспорт на автомобіль,які зберігались у нього у гаманці.Під час спілкування працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння,проте останній не вважав,що зобов`язаний це зробити,оскільки був пасажиром ,а не водієм автомобіля,між ним та поліцейським виникла суперечка,до нього застосували незаконні заходи. Надалі поліцейський запросив на місце події свідків,з ними відійшов до автомобіля поліції,де відносно ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення,повернули документи,за винятком водійського посвідчення. Процедура тривала приблизно годину,за цей час його брат,який був водієм автомобіля,до нього не повернувся. На місце події ОСОБА_1 викликав «швидку»,його відвезли у лікарню,після чого він звернувся до Шевченківського ВП із заявою про незаконні дії працівників поліції.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,відеозапису,показань свідків,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить,зокрема,відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами,огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, а у разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами-запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,який проводився у зв`язку з виявленими ознаками :запах алкоголю з порожнини рота,порушення мови,порушення координації рухів,огляд не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження(а.с.4).

За направленням від 11.10.2020 р. ОСОБА_1 ,перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння(запах алкоголю з порожнини рота,порушення мови,порушення координації рухів),відмовився у присутності свідків на вимогу працівників поліції пройти огляд у КНП «ОКЗПД» з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння(а.с.5).

Свідок ОСОБА_3 при розгляді справи в суді показав,що 11.10.2020 р.приблизно о 01.00 год.під час несення служби екіпажем патрульної поліції на перетині траси Харків-Симферполь та вул.І.Сікорського в м.Запоріжжі був помічений та надалі зупинений автомобіль ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_2 ,за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , оскільки автомобіль у темний час доби рухався в бік міста з технічними недоліками системи освітлення. Під час спілкування з водієм ОСОБА_2 ,який передав для перевірки посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль,із салону автомобіля було відчутно сильний запах алкоголю,у водія мова була незв`язна,хода хитка,тому йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки приладом Драгер,на що той погодився,переконуючи,що алкоголю не вживав. Коли на місце зупинки інший екіпаж підвіз прилад Драгер та запросили свідків, у їх присутності ОСОБА_2 почав усіма можливими заходами уникати огляду,пояснюючи,що не був за кермом,не давав чіткої відповіді на вимогу пройти огляд,що було розцінено як відмова водія від проходження огляду ,попереджено про відповідальність за ст.130 КУпАП та надалі складено протокол. Через обмеження заряду боді-камери відеозаписом фіксували ключовий момент відмови ОСОБА_2 у присутності свідка від проходження огляду на стан сп`яніння. Свідок переконаний,що саме ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_2 по вул.І.Сікорського 315 в м.Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп`яніння,оскільки спостерігав автомобіль у русі до зупинки,після подання команди про зупинку,автомобіля з поля зору не втрачав,підійшов до водія протягом кількох секунд, водій ОСОБА_2 передав документи на автомобіль,інша особа ,який би міг бути водієм,з автомобіля не виходив та місце зупинки не залишав та до автомобіля протягом часу спілкування з ОСОБА_2 не повертався,в автомобілі,крім ОСОБА_2 ,знаходилась жінка на сидінні пасажира з паском безпеки.

Свідок ОСОБА_4 в суді показав,що 11.10.2020 р.його зупинили працівники поліції та запросили бути свідком ,в його присутності та у присутності іншого свідка ОСОБА_2 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння,останній відмовився,пояснивши,що автомобілем керував брат,який пішов розміняти гроші,протягом 20-30 хв. тривалості цієї процедури до автомобіля ніхто не повертався. Свідок був зупинений у той час,коли ВАЗ вже стояв на узбіччі.

Свідок ОСОБА_5 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення пояснив,що 11.10.2020 р. по вул.І.Сікорського в м.Запоріжжі він був присутній як свідок та в його присутності водієві ОСОБА_2 ,який керував автомобілем ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_2 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Драгер» або у медичному закладі,на що він відмовився Від отримання протоколу ,тимчасового дозволу на право керування ТЗ також відмовився(а.с.6).

При дослідженні відеозапису ,долученого до матеріалів справи на ДВД-диску ДПР18 797371 встановлено,що 11.10.2020 р. у темний час доби працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими явними ознаками алкогольного сп`яніння , кілька разів,в тому числі у присутності свідків, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі ,від чого останній відмовився,поводився зухвало,на питання ,хто сидів за кермом автомобіля,відповів :»Не знаю».

Оскільки пояснення свідків складені безпосередньо після зупинки ОСОБА_2 ,уповноваженим працівником поліції,присутність свідків під час згадуваних подій підтверджена відеозаписом,при розгляді адміністративної справи в суді зміст їх показань нічим не спростований, суддя приймає їх до уваги як докази при винесені постанови.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № № 292371 від 11.10.2020 р.вбачається,що він складений у присутності свідків,з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі,яка затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року,який ОСОБА_1 підписати відмовився, відомості,викладені у протоколі,під час розгляду справи в суді не спростовані,тому протокол про адміністративне правопорушення суддя приймає до уваги як доказ при винесені постанови.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції та патрульному автомобілі ,є належним доказом.

Адвокатом ставилося під сумнів доказове значення дослідженого відеозапису через те,що він не є безперервним,містить лише вибірково фрагменти подій,які встановлюються судом,в тому числі не містить запису з моменту зупинки автомобіля ВАЗ працівником поліції,проте заперечення адвоката щодо неприйнятності цього доказу суддя не приймає до уваги з таких підстав.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини,викладеною у рішенні «Хан проти Сполученого Королівства»,в якому зазначено,що,хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення,проте,сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість особи,а сам факт вчинення діяння розумних сумнівів не викликає,суд не зобов`язаний визнавати цей доказ недопустимим.

Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні,відповідають вимогам достатності,допустимості та належності і підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України та,відповідно,наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те,що на час згадуваних у протоколі про адміністративне правопорушення подій автомобілем ВАЗ керував інша особа суддя оцінює критично як спосіб уникнути відповідальності,оскільки показаннями свідка ОСОБА_6 ,наявністю у розпорядженні саме ОСОБА_1 повного комплекту документів на автомобіль,відсутністю на місці події іншої особи,який би міг бути водієм цього автомобіля ,окрім ОСОБА_1 ,доведено,що саме ця особа керував автомобілем ВАЗ на момент його зупинки працівником поліції,це не викликає жодних розумних сумнівів,тоді як версія ОСОБА_1 ,що він як пасажир для спілкування з поліцейським перелазив із заднього сидіння та виходив із водійських дверей,а його родич,який начебто і був водієм, о 01.17 год. ходив на трасі у невідомому напрямку шукати розміну грошей,залишив у гаманці ОСОБА_1 всі документи на автомобіль ,а врешті до автомобіля так і не повернувся,позбавлена здорового глузду.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_1 призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гр.з позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 420 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,124,130 ч.2,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0008001,Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху.

з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок

Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, у розмірі 20 400(двадцять тисяч чотириста)гривень;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко