Справа № 305/1724/20
Номер провадження 3/305/671/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Ємчук В.Е., розглянувши матеріали, які надійшли від Рахівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , водія маршрутного автобуса ТЗОВ "Бочкор", -

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 264324 від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , притягується до адміністративної відповідальності по ст. 44-3 КУпАП за те, що 30 жовтня 2020 року, о 17:20 год., в с. Розтоки, по вул. Центральній, Рахівського району, на автобусі марки "ПАЗ 4234", д.н.з. НОМЕР_1 , здійчснював перевезення приміського спорлучення Рахів-Луги, згідно вимог постанови КУу № 392 від 20.05.2020, протоколу комісії ТББ та Рахівської міської ради, чим порушив ч.2 п.3 п.п. 1 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не доведена з огляду на наступне.

Так, адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП, визнається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зі змісту положень ст.29 Закону України«Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до вимог підпункту 7 пункту 23 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020№ 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (зі змінами та доповненнями внесеними згідно постанови КМУ від 03.06.2020 № 435), на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суду надані: протокол серії АПР18 № 264324 від 30.10.2020, рапорт поліцейського, а також фотографії та відеозапис.

Оцінюючи вказані докази, суд зважає, що в протоколі не вказано чи ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів чи перебував у автобусі сам; не вказано свідків (пасажирів), які б могли підтвердити чи спростувати обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також не наведено доказів, що пасажири не являлись членами однієї сім`ї.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зіспівіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Щодо рапорту поліцейського, то слід зазначити, що він також не містить інформації кого саме перевозив ОСОБА_1 та чи взгалі хтось перебував у автобусі на момент його зупинки. При цьому суд також відмічає, що в розумінні правової позиції, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 по справі № 489/4827/16а слідує, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю, а тому і рапорт, який був складений поліцейським В. Кливець не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Щодо ж до фотографій, то останні взагалі не підтверджують те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суду не надано.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України також відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Зазначені принципи можуть бути застосовані до статті 44-3 КУпАП, за якою санкція передбачає накладення штрафу в розмірі однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 44-3КУпАП носить кримінально-правовий зміст у розумінні ЄСПЛ, тому при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід, крім іншого, забезпечувати дотримання принципу презумпції невинуватості.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що склад адміністративного правопорушення за ст.44-3КУпАП у діях ОСОБА_1 відсутній, оскільки відсутні докази, які б підтвердили протиправність діяння.

Відповідно ст. 247 КУпАП України, відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Отже, провадження у справі на підставі ст.247КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247 ч.1 п.1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий витрати пов`язані з розглядом адміністративних матеріалів у суді віднести за рахунок держави.

На постанову суду в порядку ч.2 ст. 294 КУпАП може бути подана апеляційна скарга в судову палату з кримінальних справ Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя : Ємчук В.Е.