Справа № 301/1267/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі прокурора Закарпатської обласної прокуратури Цар І.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Біланинця І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали адвокат Біланинець І.І. та Скраль П.І.,

в с т а н о в и в :

постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, працюючий начальником Берегівського міжрайонного управління водного господарства,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника Берегівського міжрайонного управління водного господарства, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування згідно підпункту а) пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 45 цього Закону несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого періоду декларування, а саме 01.06.2020 року опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Біланинець І.І. та ОСОБА_1 вказують на те, що постанова судді є незаконною. Посилаються на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , низьку фахову обізнаність особи, яка складала протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, його службову недбалість, зловживання та перевищення владних повноважень, необ`єктивність та фальсифікацію фактичних обставин справи. Зазначають, що діяння сталося не з вини ОСОБА_1 , а зумовлено технічними причинами. На їх переконання із наявної у справі інформації з Єдиного державного реєстру декларацій (а. с. 19) вбачається, що офіційний веб-сайт НАЗК не працював та з технічних причин давав збої. Окрім цього, посилаються на характеристику ОСОБА_1 , видану за місцем його роботи, відповідно до якої ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно. Вказують і на те, що суддею місцевого суду при винесенні постанови не надано оцінки цим обставинам, що ОСОБА_1 відправляв на офіційний сайт НАЗК щорічну декларацію через електронну пошту 14.02.2020, 17.04.2020, 28.05.2020, 01.06.2020, 02.06.2020, 03.06.2020, що через збій офіційного веб-сайту НАЗК декларація не була зареєстрована, а інформація про факт надходження декларації не свідчить про подання ним декларації саме 01.06.2020. Окрім того, вказують на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено доказів вини ОСОБА_1 та не міститься посилання на свідків, які б могли підтвердити чи спростувати факт правопорушення. Просять постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Біланинець І.І., які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора Цар І. І., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Обставини, за яких ОСОБА_1 скоїв передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративне корупційне правопорушення, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення № 116 від 19.06.2020 підтверджено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника Берегівського міжрайонного управління водного господарства, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування згідно підпункту а) пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 цього ж Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого періоду декларування (до 01.06.2020), а саме 01.06.2020 року опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2019 рік (а. с. 1-5).

Факт того, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та зобов`язаний подавати електронні декларації підтверджується: наказом Державного агентства водних ресурсів України від 23.11.2018року № 256-ОС про призначення на посаду ОСОБА_1 (а. с. 8), контрактом від 23.11.2018 року № 166 (а. с. 9-13), наказом від 25.10.2019 року №249-ОС про продовження строку дії контракту (а. с. 14), додатковою угодою № 1 від 25.10.2019 (а. с. 15), інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій щодо подання декларацій ОСОБА_1 ( а. с. 19-20).

Обставина щодо обов`язку подання щорічної декларації ОСОБА_1 та його захисником не заперечується.

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації за 2019 рік підтверджується рапортом старшого оперуповноваженого сектору УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України Бойко Б. від 06.06.2020, послідовністю дій ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі декларацій, інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій, з якого вбачається, що електронна декларація (щорічна) за 2019 рік подана ОСОБА_1 01.06.2020 о 17 год. 53 хв. (а. с. 19-20).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 пояснив, що йому було відомо, як відповідній посадовій особі, про обов`язок подання щорічної декларації, що фактично декларація ним була подана лише 01.06.2020, а 02.06 та 03.06.2020 були подані виправлення до декларації.

Під час розгляду справи апеляційним судом захисник ОСОБА_1 - адвокат Біланинець І.І. пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки несвоєчасне подання декларації відбулося не його з вини, а внаслідок технічних несправностей сайту НАЗК.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що оперуповноважений сектору УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України Бойко Б.Б., був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту, відповідно, під час розгляду справи місцевим та апеляційним судами, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що оперуповноважений ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що при поданні декларації у діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки пропуск терміну подачі електронної щорічної декларації за 2019 рік стався з поважних причин, а саме, у зв`язку з технічними проблемами в роботі сайту НАЗК, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, суб`єктивною стороною якого є як умисел, так і необережність.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не спростовують факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної електронної декларації та, відповідно й на висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та адвоката Біланинця І.І. про те, що: ОСОБА_1 вжив усіх необхідних та можливих із його боку заходів для своєчасної подачі електронної декларації, а порушення терміну подачі декларації сталося з технічних причин, які не залежали від його волі та бажання, і які самостійно не зміг усунути.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається ОСОБА_1 та його захисник як на поважну причину несвоєчасного подання декларації, не виправдовують його бездіяльності протягом іншого періоду, який відповідно до закону тривав шість місяців, є непідтвердженими, апеляційний суд відхиляє їх як такі, що жодним чином не впливають на висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення та про кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для подання електронної декларації та враховує і те, що обов`язок на подання електронної декларації в нього виник не вперше.

Як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, є надуманими та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, а також спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що, він відправляв на офіційний сайт НАЗК щорічну декларацію через електронну пошту 14.02.2020, 17.04.2020, 28.05.2020, однак через збій офіційного веб-сайту НАЗК такі не були зареєстровані. Відхиляючи ці доводи апеляційний суд бере до уваги те, що у їх підтвердження апелянти не надали будь-які докази, що обов`язок доказування обставин, на які покликається сторона у справі, відповідно до чинних нормативно-правових актів, лежить саме на цій стороні. При цьому зазначається, що належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 вчиняв спроби подати щорічну декларацію 14.02.2020, 17.04.2020, 28.05.2020, до матеріалів справи не надано, у тому числі не надано таких доказів під час розгляду справи апеляційним судом.

Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд також бере до уваги і те, що статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» органи поліції віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, а відповідно до статті 255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією; що апеляційним судом не встановлено порушення порядку збирання доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду взяв до уваги обставини справи, ступінь вини ОСОБА_1 та дані про його особу, і дійшов висновку про доцільність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень, що, на думку апеляційного суду, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника (який вину не визнає та не кається у вчиненому), є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови відхиляються, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, у зв`язку із чим, постанова судді місцевого суду як законна та обґрунтована залишається без зміни.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; положення ст. 294 КУпАП у частині перегляду справи апеляційним судом у межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Біланинець І.І., залишити без задоволення.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не

підлягає.

Суддя І. В. Стан