Провадження № 3/638/3076/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, генерального директора КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», зареєстрованого за адресою: м. Харків, Аскольдівський в`їзд 1-ий, буд. 1, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Дзержинського районного суду м. Харкова 25.08.2020 року надійшли наступні адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) протокол про адміністративне правопорушення №496 від 19.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №638/11616/20, провадження №3/638/3078/20); 2) протокол про адміністративне правопорушення №497 від 19.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №638/11613/20, провадження №3/638/3076/20); 3) протокол про адміністративне правопорушення №498 від 19.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №638/11614/20, провадження №3/638/3077/20); 4) протокол про адміністративне правопорушення №499 від 19.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №638/11618/20, провадження №3/638/3079/20).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2020 року справу про адміністративне правопорушення №638/11614/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення №498 від 19.08.2020 року), справу про адміністративне правопорушення №638/11616/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення №496 від 19.08.2020 року), справу про адміністративне правопорушення №638/11618/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення №499 від 19.08.2020 року) об`єднано в одне провадження між собою та зі справою про адміністративне правопорушення №638/11613/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення №497 від 19.08.2020 року) з присвоєнням єдиного унікального номеру судової справи №638/11613/20.

Згідно вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНР ХОР «Обласна клінічна лікарня», будучи, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, при підписанні наказів №329 від 23 грудня 2019 року та №88 від 24 березня 2020 року на преміювання працівників КНР ХОР «ОКЛ» включаючи себе, підписав наказ на отримання премії в розмірі 15000,00 грн., маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді премії під час вказаних дій виник реальний конфлікт інтересів, про який ОСОБА_1 не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів. Також, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНР ХОР «Обласна клінічна лікарня», будучи, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, при підписанні наказів №329 від 23 грудня 2019 року та №88 від 24 березня 2020 року на преміювання працівників КНР ХОР «ОКЛ» включаючи себе, підписав наказ на отримання премії в розмірі 15000,00 грн., маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді премії під час вказаних дій виник реальний конфлікт інтересів, та при якому ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Особа, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав.

Захисник особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 адвокат Станіславський В. П. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, датою виявлення порушень є 19.08.2020 року, в той же час датами вчинення адміністративних правопорушень 23.12.2019 року та 24.03.2020 року. Законом України від 19 вересня 2019 року №114-IX «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» статтю 38 КУпАП викладено у редакції, згідно з якою адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 КУпАП можуть бути накладені протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, зазначені положення введено в дію з 19.04.2020 року. Вказані зміни до статті 38 КУпАП не пом`якшують та не скасовують відповідальність особи, а відтак в силу положень статті 58 Конституції України та статті 8 КУпАП не поширюються на правопорушення, вчинені до прийняття відповідних змін, отже застосуванню підлягає норма, що діяла до 19.04.2020 року, а тому тьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення у даному випадку сплинув 19.11.2020 року. Враховуючи, що сплив строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП без дослідження та вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Захисник особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 адвокат Бикова О. Ю. в судовому засіданні підтримала заявлене адвокатом Станіславським В. П. клопотання про закриття провадження у справі, просила суд його задовольнити.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 Кіншакова Н. В. у судовому засіданні наголосила, що у діях особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачені частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просила суд притягнути його до адміністративної відповідальності, крім того, наголосила, що суд неодноразово зупиняв строки розгляду справи про адміністративне правопорушення через неявку ОСОБА_1 до суду.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що заявлене захисником особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 адвокатом Станіславським В. П. клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню, адже ґрунтується на вимогах закону.

Так, згідно з частиною 4 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Водночас, згідно зі статтею 38 КУпАП в редакції, що діяла на час вчинення правопорушень згідно з протоколами про адміністративні правопорушення №496 від 19.08.2020 року, №497 від 19.08.2020 року, №498 від 19.08.2020 року, №499 від 19.08.2020 року, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Законом України від 19 вересня 2019 року №114-IX «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» статтю 38 КУпАП викладено у редакції, згідно з якою якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-п`ятій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Закон України №114-IX набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію через шість місяців з дня його опублікування, крім розділу VI, який введений в дію через 12 місяців з дня його опублікування, а відтак відповідна редакція статті 38 введена в дію з 19 квітня 2020 року (через шість місяців з дня його опублікування в газеті Голос України, №200 від 19.10.2019 року).

Таким чином, з часу вчинення правопорушень згідно з протоколами - 23.12.2019 року та 24.03.2020 року та до 19 квітня 2020 року адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, могло бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а з 19 квітня 2020 року строк накладення адміністративного стягнення збільшено до шести місяців з дня його виявлення.

При цьому, особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення незалежно від того, чи є зазначене порушення триваючим.

Відтак принципове значення для правильного вирішення даної справи має визначення точної дати (дня) виявлення зазначених правопорушень, так як саме від цього часу відраховується відповідний строк.

В законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 року в справі №149/2498/17).

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Судом встановлено, що відомості про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 надходили до Управління стратегічних досліджень в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України протягом липня-серпня 2020 року, та навіть якщо початковим моментом виявлення правопорушення вважати дати складання адміністративних протоколів 19.08.2020 року, то станом на час постановлення судового рішення трьохмісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП, сплинув, так як остаточне судове засідання відбулось 04.12.2020 року.

При цьому, твердження прокурора про те, що суд зупиняв строк розгляду справи про адміністративне правопорушення вагоме та підтверджене матеріалами справи.

Так, згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 року строк розгляду справи відносно ОСОБА_1 зупинено до наступного судового засідання 07.10.2020 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та не підтвердив поважність причин своїх неявок до суду.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.10.2020 року строк розгляду справи відносно ОСОБА_1 знову зупинено до наступного судового засідання 15.10.2020 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився через тимчасову непрацездатність, що підтверджено листком непрацездатності.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2020 року строк розгляду справи відносно ОСОБА_1 знову зупинено до наступного судового засідання 22.10.2020 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився через тимчасову непрацездатність.

Також постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2020 року, відносно ОСОБА_1 було застосовано привід, виконання якого покладено на Шевченківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, однак особу, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, до суду не доставлено.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2020 року строк розгляду справи відносно ОСОБА_1 знову зупинено до наступного судового засідання 05.11.2020 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився через тимчасову непрацездатність (виявлення позитивного коронавірусу, що підтверджує результат аналізу №11928 від 20.10.2020 року), а також через перебування захисників на самоізоляції.

Судові засідання, призначені на 05.11.2020 року та 17.11.2020 року також відкладені через тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 , підтвердження щодо захворювання гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 ОСОБА_1 до суду надано.

Дійсно, частиною 1 статті 277 КУпАП встановлені строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до частини 4 статті 277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Проте, суд звертає увагу прокурора, що зупинення строку розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не виключає дії правил статті 38 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Однак, відповідно до роз`яснень, що містяться у листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» за вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа №686/4557/18) висловив правову позицію, згідно з якою «...закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення...».

В пункті 7 статті 247 КУпАП міститься імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у пункті 7 статті 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені статтею 38 КУпАП. Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а передбачений статтею 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та хоча на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Згідно п. 1-4 ч. 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до диспозиції статті 172-7 КУпАП та пункту 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); - у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Як встановлено під час судового розгляду, КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» є комунальним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної високоспеціалізованої, вторинної спеціалізованої медичної допомоги та первинної медико-санітарної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України. Лікарня є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні рахунки в установах банків та територіальному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області.

Відповідно до контракту №313 від 03.06.2019 року між Харківською обласною радою в особі голови ради ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній відповідно до рішення обласної ради від 30 травня 2019 року №1025-VII «Про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Харківська обласна лікарня» приймається на роботу до КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» на посаду генерального директора.

Таким чином, згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Преміювання працівників, в тому числі директора КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» здійснюється на підставі положення «Про преміювання та матеріальне заохочення працівників», яке розроблено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», спільного Наказу Міністерства здоров`я України та Міністерства праці та соціальної політики України №308/519 від 05.10.2005 року, Закону України «Про оплату праці», Постанови Кабінету міністрів України від 28.12.2016 № 1037 «Про оплату праці працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», Кодексу законів про працю України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене п.1-4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто «Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів», адже ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНР ХОР «Обласна клінічна лікарня», будучи, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, при підписанні наказів №329 від 23 грудня 2019 року та №88 від 24 березня 2020 року на преміювання працівників КНР ХОР «ОКЛ» включаючи себе, підписав наказ на отримання премії в розмірі 15000,00 грн., маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді премії під час вказаних дій виник реальний конфлікт інтересів, про який він не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів.

Також, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене п.1-4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто «Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів», адже ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНР ХОР «Обласна клінічна лікарня», будучи, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, при підписанні наказів №329 від 23 грудня 2019 року та №88 від 24 березня 2020 року на преміювання працівників КНР ХОР «ОКЛ» включаючи себе, підписав наказ на отримання премії в розмірі 15000,00 грн., маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді премії під час вказаних дій виник реальний конфлікт інтересів, та при якому ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Винність правопорушника у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №496 від 19.08.2020 року, №497 від 19.08.2020 року, №498 від 19.08.2020 року, №499 від 19.08.2020 року, складених старшим оперуповноваженим в ОВС УСР в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Байрачним В. І., змістом контракту №313 від 03.06.2019 року між Харківською обласною радою в особі голови обласної ради ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який відповідно до рішення обласної ради від 30 травня 2019 року №1025-VII «Про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Харківська обласна лікарня» прийнятий на роботу до КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» на посаду генерального директора, листом №01/3059 від 06.08.2020 року КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» на запит УСР в Харківській області ДСР НП України №3917/55/119/03-2020 від 23.07.2020 року про те, що повідомлень про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів та рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів від генерального директора КНП ХОР «ОКЛ» ОСОБА_1 в період з 03.06.2019 року по теперішній час не направлялось; іншими матеріалами, доданими до протоколів.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, винність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення повністю доведена та враховуючи, що на даний час закінчився визначений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, ч. 1, 2 ст. 172-7, 221, п. 7 ч.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 Кодексу України закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін