єдиний унікальний номер справи 546/998/20
номер провадження 3/546/386/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Романенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М`якенківка Решетилівського р-ну Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не є інвалідом, не є депутатом, не одруженого, проживаючого у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_2 , має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , зареєстрованого місця проживання не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП протягом року не притягувався,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу серії ГР №245870 від 01.12.2020, ОСОБА_1 21.11.2020 близько 16:00 год. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 . вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, однак фізичної сили не застосовував, в наслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, підтвердив зазначені у протоколі обставини, щиро розкаявся, запевнив суд, що в майбутньому подібне не повториться. Окрім того, пояснив, що 21.11.2020 за місцем свого проживання вживав алкогольні напої разом із своєю співмешканкою, під час чого між ними виникла суперечка, в ході якої він виражався нецензурною лайкою, однак фізичної сили не застосовував. Неухильно дотримувався термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №19.06.50 від 01.12.2020, яким йому заборонено залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою до 11:00 год. 05.12.2020.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 14 частини 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, додані до протоколу, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №245870 01.12.2020 (а.с.2); копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №19.06.50 від 01.12.2020 (а.с.3); рапорт помічника чергового Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.4); письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких вказано, що 21.12.2020 вона перебувала за місцем свого проживання та вживала спиртні напої разом із своїм співмешканцем ОСОБА_1 . Між ними виникла сварка, в ході якої останній виражався нецензурною лайкою та погрожував застосувати фізичну силу відносно неї (а.с.5); письмові пояснення ОСОБА_1 , які узгоджуються із показами, наданими ним у судовому засіданні (а.с.6), суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП при призначенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно ст.34 КУпАП, суд вважає щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно ст.35 КУпАП судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, суддя враховує особу правопорушника, його поведінку під час скоєння правопорушення та після цього, ставлення до скоєного, яке розцінює як дійове каяття, завдану шкоду потерпілій та приходить до висновку про необхідність накладення на правопорушника стягнення у виді мінімального розміру штрафу, що передбачено санкцією статті, вважаючи, що це стягнення є достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 221, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У випадку несплати штрафу у 15-ти денний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя О.О. Романенко