Справа № 574/860/20
Провадження № 3/574/244/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М розглянувши матеріали, які надійшли з Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10.09.2020 року, близько 18 години 20 хвилин, по вулиці Шкільна в селі Успенка Буринського району Сумської області, керував мопедом «Дельта» без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини) від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав пояснивши, що під вечір 10.09.2020 року йому подзвонив його брат, який попросив, щоб він забрав його до себе додому, так як він їхав на велосипеді і не міг сам доїхати. Він повідомив брату, що буде чекати на перехресті вул. Шкільна біля двору знайомого ОСОБА_2 , де він тоді перебував. В цей час, під`їхали працівники поліції і спитали чий мопед, який стояв біля двору. Він відповів, що його. Тоді вони запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він відмовився, бо мопедом він не керував, оскільки він вже напередодні зламався і стояв там. Визнав, що у той день вживав алкогольні напої.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , допитавши свідків та дослідивши надані докази, суддя дійшов до наступних висновків.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він працює начальником СРПП№4 Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області. 10.09.2020 року він перебував на службі у складі екіпажу. Близько 18 години вони проїжджали в селі Успенка та помітили, як з боку школи в напрямку перехрестя рухається чоловік на мопеді. Останній помітивши їх зупинився на проїзній частині. Потім він відвів мопед з дороги до забору найближчого господарства. Водієм мопеду виявився ОСОБА_1 , який не мав посвідчення на керування вказаним транспортним засобом. В останнього були явні ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці. Однак ОСОБА_1 відмовився. Потім йому запропонували пройти огляд в медичному закладі, на що той знову відмовився. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була в присутності свідків. Також, це було зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, відеозапис з якої наданий суду.

Свідок ОСОБА_4 показав, що 10.09.2020 року, близько 18-ї години він у справах перебував в с. Успенка і його зупинили працівники поліції, які запропонували буди свідком при огляді водія мопеда ОСОБА_1 .. В його присутності останній відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичній установі. Говорив, що він мопедом не керував. Про технічний стан мопеду останній нічого не казав.

Свідок ОСОБА_5 також підтвердив, що в його присутності ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення, казав, що мопедом не керував. Не пам`ятає точно чи відмовлявся останній проходити огляд на стан сп`яніння.

Даючи оцінку поясненням вказаних свідків на предмет їх достовірності та допустимості, суддя вважає за можливе використати їх як доказ вини особи яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки вони є послідовними, відповідають встановленим фактичним обставинам справи та повністю узгоджуються із сукупністю інших досліджених судом доказів.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №049577 від 10.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 о 18 год. 20 хв. 10.09.2020 року, в селі Успенка по вул. Шкільна керував мопедом «Дельта» без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини) від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1).

Доводи ОСОБА_1 , що він не керував вищевказаним транспортним засобом а мопед вже тривалий час перебував на тому місці поломаний є абсурдними, суперечать фактичним обставинам справу, а тому до увагу не приймаються.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою поліції та відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у зв`язку з чим суддя визнає його належним та допустим доказом.

В судовому засіданні також досліджено відеозапис, що міститься на СD-R диску, зроблений працівниками поліції на камеру, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, оформлення результатів такого огляду та направлення на нього визначена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (зареєстрована за № 1413/27858 11.11.2015) та ст.266 КУпАП, з системного аналізу яких вбачається, що огляд на стан сп`яніння поліцейським проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно п.3 Розділу І вищевказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є, в тому числі, запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови.

Аналізуючи зазначені положення нормативних актів та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суддя вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.

Вирішуючи питання застосування закону про адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП суддя зважає на таке.

До 01.07.2020 року КУпАП передбачав відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 року (далі-Закон), яким фактично було посилено юридичну відповідальність за вчинення дій, передбачених ст.130 КУпАП особами, що керують транспортними засобами, оскільки до таких осіб була встановлена кримінальна відповідальність, передбачена ст.286-1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КУпАП Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Між тим, ч.1 ст.8 КУпАП встановлює, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Законом України від 17.06.2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон №2617-VІІІ), який був оприлюднений 03.07.2020 року, внесені зміни до Закону №2617-VІІІ.

Зокрема пунктом 117 Розділу І Закону №720-ІХ: у пункті І Розділу І Закону №2617-VІІІ виключено пункт 4, який запровадивши нову редакцію ст.130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння тобто було відновлено адміністративну відповідальність за ці дії, а у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VІІІ виключено підпункт 171, який було доповнено КК України ст.286-1 за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не вбачається.

З довідок Буринського ВП та Територіального сервісного центру МВС №5942 видно, що ОСОБА_1 станом на 03.10.2020 року українське посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Між тим, з копії постанови судді Буринського районного суду від 14.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тоді суддею було встановлено, що останній має посвідчення тракториста-машиніста.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на вказане, вважаю, що з метою виховання порушника і запобіганню вчинення ним нових порушень його необхідно піддати адміністративному стягненню передбаченому законом у виді штрафу на користь держави без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки останній вже позбавлений такого права постановою судді, що була прийнята раніше і є ще невиконаною в цій частині.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету 420 гривні 40 копійок судового бору.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан