єдиний унікальний номер справи 546/847/20
номер провадження 3/546/331/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Романенко О.О., за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області, вдови, на утриманні неповтолітніх дітей немає, з вищою освітою у галузі культури, фізичної особи підприємця, здійснюючої господарську діяльність у сфері торгівлі продуктами харчування у закладі громадського харчування піцерія «Grand», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 55 від 17.09.2020, складеного начальником відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Решетилівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Романенко М.І., зазначено, що 16.09.2020 о 15:05 год. у закладі громадського харчування «Grand», фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , перед початком зміни температурний скринінг працівникам проводиться не регулярно. На момент перевірки остання відмітка про проведення температурного скринінгу працівникам зазначена 14.09.2020. Біля місць потенційного скупчення людей не нанесене відповідне тимчасове маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5м. Не забезпечується дотримання відстані не менше 1,5м між сусідніми столами. Працівники закладу, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок знаходяться без засобів індивідуального захисту (без маски, без захисних окулярів та одноразових рукавичок, захисний екран між працівником та відвідувачем відсутній). Використовується речовина «Білизна». Інших миючих та дезінфікуючих засобів немає. Вологе прибирання проводиться не регулярно. Останній запис в журналі реєстрації вологого прибирання зроблений 14.09.2020. Централізований збір використаних ЗІЗ (зі слів продавця) здійснюється в картонну тару без маркування та кришки.

Таким чином фізична особа-підприємець ОСОБА_1 порушила п.1; пп.1 п.3; пп.2 п. 3; п.7; пп.3 п.9; пп.4 п.9 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020 №32, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала свою вину в повному обсязі та просила закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Пояснила суду, що позапланова перевірка проводилася у її відсутності неповноважними на те особами, з підстав не передбачених для проведення позапланової перевірки, складений акт не відповідає встановленій законом формі. Зазначила, що державними органами встановлені тимчасові карантинні заходи у неконституційний спосіб, тому ці заходи не носять юридичного значення та не тягнуть за собою будь-якої відповідальності. Надала суду детальні письмові пояснення.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення № 55 від 17.09.2020, стаття 44-3 КУпАП була викладена в такій редакції: «Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 21.11.2020, було внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтю 44-3 доповнено частиною другою.

Відтак, стаття 44-3 КУпАП на момент винесення цієї постанови складається з двох частин та викладена в такій редакції:

« Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, -

тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Враховуючи, що диспозиція та санкція ст. 44-3 КУпАП, які діяли на момент складення протоколу, на даний момент не змінилися, а лише стали однією із частин вказаної статті, тобто першою частиною, суд вважає, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, при цьому не здійснюючи перекваліфікацію вчиненому діянню.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В якості доказів вчинення адміністративного правопорушення до суду надано протокол № 55 від 17.09.2020, акт санітарно-епідеміологічного обстеження від 16.09.2020 № 23/20, відеозапис на компакт-диску, на якому зафіксовано проведення перевірки.

В ході судового розгляду, ОСОБА_1 суду надала письмові пояснення, в яких вказує, що протокол про адміністративне правопорушення №55 від 17.09.2020 складено не уповноваженою особою, адже посадові особи Держпродспоживслужби не зазначені в ст. 255 КУпАП, як такі, що мають право складати протоколи за порушення передбачені ст. 44-3 КУпАП, а проведення перевірки було проведено безпідставно та з порушенням чинного законодавства у її відсутність. Запроваджений карантин із певними обмеженнями на території України є таким, що встановлений не у конституційний спосіб та порушуючим її права, адже відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і обов`язки людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, зокрема в умовах воєнного або надзвичайного стану. Враховуючи, що на даний момент в Україні не запроваджено ні воєнний, ні надзвичайний стан, вважає, що карантинні обмеження запроваджені постановою Кабінету Міністрів України«Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» є неконституційними та не підлягають виконанню. При цьому посилається на рішення Конституційного Суду України № 1-14/2020 від 28 серпня 2020 року. В зв`язку наведеним вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Оцінюючи долучені до справи докази та наведені особою, яка притягається до адміністративної відповідальної, доводи суд зауважує наступне.

Загальновідомою обставиною є те, що 11.03.2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) оголосила пандемію коронавірусу в світі.

Пандемія - сильна епідемія, яка характеризується поширенням інфекційного захворювання на всій території країни, територію суміжних держав, а іноді й багатьох країн світу. Пандемія оголошується тоді, коли з`являється новий вірус і поширюється по всьому світу, а населення немає імунітету до вірусу, а також ефективних засобів профілактики, тобто вакцинації та лікування.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції в Україні запроваджено карантинні обмеження.

Так, станом на 10 вересня 2020 року, постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановленні карантинні обмеження в залежності від стану захворюваності в регіоні.

Згідно п.п. 10, 17 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, на території України на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні; 3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації. Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Таким чином, норма викладена в п. 17 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 має відсильний характер і має застосовуватися суб`єктами господарювання під час здійснення своєї діяльності.

Постанова Головного санітарного лікаря № 32 від 02.06.2020 року «Про внесення змін до Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» оприлюднена на сайті Міністерства охорони здоров`я і Верховної Ради України та перебуває у вільному доступі. Згідно п. 1 відповідної постанови, перед початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам. Підпункти 1 та 2 пункту 3 зобов`язують щоб у закладі громадського харчування біля місць потенційного скупчення людей було нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше 1.5 м та забезпечено дотримання відстані не менше 1,5 м між сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох клієнтів за одним столом (без урахуванням дітей віком до 14 років), якщо столи не відокремлені один від одного суцільною перегородкою.

Пункт 5 вказує, що працівники закладів громадського харчування, в тому числі ті, які видають замовлення та здійснюють розрахунок, повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор, окуляри (або захисний екран між працівником та відвідувачем при видачі замовлень на виніс) та одноразові рукавички (ЗІЗ).

Після кожного зняття ЗІЗ та одяганням чистої маски/респіратора, одноразових рукавичок працівник повинен ретельно помити руки з милом або обробити їх антисептичним засобом.

Адміністрація закладу громадського харчування повинна провести навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, їх утилізації та забезпечити контроль за дотриманням зазначених правил.

Підпункти 3 та 4 пункту 9 вказаної постанови зобов`язують суб`єкта господарської діяльності забезпечити: вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь на літніх майданчиках, місць контакту рук працівників і клієнтів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни; централізований збір використаних ЗІЗ, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами з подальшою утилізацією;

Таким чином вбачається, що зафіксовані в акті порушення, дійсно не відповідають рекомендаціям Головного санітарного лікаря, дотримання яких, суб`єктів господарювання, зобов`язує постанова КМУ № 641 від 22.07.2020.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 з приводу того, що карантинні заходи запроваджені на території України не в конституційний спосіб та є такими, що порушують права та свободи людини та громадянина, тобто є неконституційними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

До повноважень Конституційного Суду України належить: вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність): законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України; актів Кабінету Міністрів України; правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; офіційне тлумачення Конституції України; здійснення інших повноважень, передбачених Конституцією України (ст.150 Конституції України).

На сьогоднішній день відсутнє рішення Конституційного суду України, яким було б визнано постанову КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з приводу запровадження на території України карантину та встановлення карантинних обмежень такою, що не відповідає Конституції України.

Посилання ОСОБА_1 на рішення Конституційного Суду України № 1-14/2020 від 28 серпня 2020 року, суд не бере до уваги, оскільки даним рішення Конституційний Суд України визнав неконституційними лише обмеження виплат суддівської винагороди, встановлені частинами першою, третьою статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX зі змінами та абзацом дев`ятим пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення «Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-IX.

Таким чином, на момент розгляду даної справи Конституційним Судом України не визнано неконституційними будь-які нормативно-правові акти, постановлені державними органами, щодо запровадження карантинних заходів на території України та їх обсягу.

Так само, суд не бере до уваги доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з приводу того, що посадові особи Держпродспоживслужби не мають права складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП.

З Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою КМУ від 2 вересня 2015 р. № 667, вбачається, що державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі санітарного законодавства та санітарного та епідемічного благополуччя населення.

У відповідності до ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів державної санітарно-епідеміологічної служби (статті 42-1, 42-2, 44-3, 188-22);

Постановою КМУ від 29 березня 2017 р. № 348 «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства. Державну санітарно-епідеміологічну службу ліквідовано.

З огляду на покладення на Держпродспоживслужбу повноважень Державної санітарно-епідеміологічної служби, суд приходить до висновку, що посадові особи Держпродспоживслужби наділені правом складення протоколу за статтями 42-1, 42-2, 44-3, 188-22 КУпАП, так як це право нерозривно пов`язане з покладеними на них функціями. Тому доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в даній частині також не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 у судовому засіданні фактично не заперечувала факту порушень, визначених в акті санітарно-епідеміологічного обстеження № 23/20 від 16.09.2020. Оспорювання притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється лише виключно з формальних підстав. В той же час, доказів на спростування виявлених порушень, не надано. Інші доводи ОСОБА_1 суд вважає безпідставними та такими, що не спростовують досліджені докази. Окрім того, суд розцінює позицію ОСОБА_1 такою, що направлена на уникнення від притягнення до відповідальності.

Форма і зміст протоколу відповідають положенням ст. 256 КУпАП. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, допущено не було. Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, ОСОБА_1 роз`яснювались, про що свідчить її особистий підпис у відповідній колонці протоколу.

Встановленні під час розгляду справи обставини, свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №55 від 17.09.2020, актом санітарно-епідеміологічного обстеження № 23/20 від 16.09.2020, який підписаний ФОП ОСОБА_1 без застережень, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом фіксування проведення перевірки, на якому відображено виявлення порушень в тому обсязі, які зазначені як в акті перевірки, так і в протоколі про адміністративне правопорушення, а також пояснення працівників закладу громадського харчування «Grand» з приводу них. Окрім того, суд звертає увагу на те, що перед початком перевірки уповноваженими особами було зобов`язано працівників закладу повідомити та викликати ФОП ОСОБА_1 , однак вони не змогли з нею зв`язатися, в результаті чого уповноважена особа від закладу була визначена серед наявних працівників, а саме - тимчасовий продавець ОСОБА_2 . В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що в той час коли до неї дзвонили працівники вона була зайнята та перебувала за кермом, тому на дзвінки не відповідала. За таких обставин, суд не вбачає порушень з боку осіб, які здійснювали перевірку, тому твердження ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними.

У відповідності до ч.1 ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На переконання суду, здійснення господарської діяльності в умовах пандемії також покладає на суб`єктів господарювання та їх посадових осіб підвищену соціальну відповідальність, адже від дотримання протиепідеміологічних заходів залежить здоров`я та життя громадян.

Проаналізувавши наведені докази, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП доведена повністю.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушниці, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 , яка є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність, тобто посадовою особою, адміністративного стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, що на думку суду, буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 221, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У випадку несплати штрафу у 15-ти денний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку пред`явлення до виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Суддя О.О. Романенко