П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративного правопорушення серії АПР18 №151573 від 17.08.2020 р. вбачається, що 03.08.2020 року гр. ОСОБА_1 за адресою с. Анталовці, почав погрожувати фізичною розправою та нецензурно висловлюватися в сторону гр. ОСОБА_2 . Чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського мськрайонного Закарпатської області суду від 24.09.2020 року, матеріали адміністративної справи №308/8674/19 за протоколом серії АПР 18 № 151573 від 17.08.2020 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на доопрацювання та належного оформлення.

Оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151573 від 17.08.2020 року не вказано місце вчинення адмінправопорушення. Зокрема зазначено, що гр. ОСОБА_1 , перебував за адресою с. Анталовці, тобто не конкретизовано де саме у вказаному населеному пункті мало місце вчинення адміністративного правопорушення. А також, що дата вчинення правопорушення зазначена не чітко, а саме в протокол внесено виправлення, що позбавляє суд встановити точну дату вчинення правопорушення чи 03.08.2020 року або 03.07.2020 року.

06.11.2020 року після доопрацювання до суду для розгляду надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, крім надсилання повісток на адресу зазначену як місце проживання в протоколі про адміністративне правопорушення, також шляхом надсилання sms повідомлень на мобільний номер телефону зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знаючи, що відносно нього складено протокол, який направлений до суду, та будучи обізнаним про дату судового засідання, в суд не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В силу положень частини 2статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1ст. 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення пункту 22 частини 1статті 92 Конституції Українигарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Ст. 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

З огляду на змістстатті 173 КУпАП, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, є дії у певній формі, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Проявом хуліганських дій є не будь які, а саме протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Так, обов`язковим елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив - задоволення індивідуальної потреби самоствердження. Такий мотив повинен виникнути та отримати свій зовнішній прояв у певних діях, які порушують громадський порядок або спокій громадян. Тобто, вказаний мотив повинен існувати у конкретної людини та отримати свій зовнішній прояв.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до розяснень пунктів 15-16Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство. Суди не повинні застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбаченіст. 173 КУпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством.

Згідно практики застосування рішень Європейського суду з прав людини (ст. 9 Європейської Конвенції з прав людини) Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Надані на розгляд адміністративні матеріали не містять доказів на підтвердження ознак дрібного хуліганства, вчиненого саме з метою порушення громадського порядку та спокою громадян, так у протоколі місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено за адресою: на вулиці Перемоги в с. Анталовці, Ужгородського району, як вбачається з рапорту працівника поліції Басараб Й. яке відбулось 03.08.2020 року.

Проте, вважаю, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції статті 173 КУпАП, які б підпадали під ознаки дрібного хуліганства, оскільки для кваліфікації дій особи заст.173 КУпАП необхідна наявність в цих діях хуліганського мотиву, порушення громадського порядку.

Крім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення устатті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» № 2899-IV, де зазначено, що громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , погрожував фізичною розправою, нецензурно висловлювався в сторону гр ОСОБА_2 ..

Разом з тим, в протоколі не є конкретизованим місце та час скоєння правопорушення, оскільки вказана адреса на вулиці Перемоги в с. Анталовці, Ужгородського району.

Вказані недоліки не було усунуто і після направлення матеріалів справи на доопрацювання та дооформлення.

Надані на розгляд адміністративні матеріали не містять доказів на підтвердження ознак дрібного хуліганства, вчиненого саме з метою порушення громадського порядку та спокою громадян.

Як встановлено із матеріалів справи, а саме згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 17.08.2020 року між ним та ОСОБА_2 03.08.2020 виник конфлікт у зв`язку із чим вони не спілкуються.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 11.08.2020 року, гр.. ОСОБА_3 неодноразово погрожував йому фізичною розправою та здійснював неодноразові крадіжки в с.Анталовці та на його приватній території, завдає шкоду більшості односельчан.

При чому, із матеріалів справи, не можливо встановити час та місце події. Як вбачається зі змісту пояснень доданих до матеріалів справи , між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існують неприязні стосунки. Однак доказів того, що дії ОСОБА_3 були спрямовані на умисне порушення моральних принципів суспільства в цілому до матеріалів провадження працівником яким складено адміністративний протокол не додано.

Матеріалами справи та поясненнями осіб не підтверджений факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме, висловлювання нецензурною лайкою та погрожування фізичною розправою, а відповідно до пояснень встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існують тривалі і стійкі неприязнені стосунки, які призводять до конфліктних ситуацій на фоні недоброзичливості.

Відповідно до вимог ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 4 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №10від 22.12.2006«Про судовупрактику усправах прохуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За правовим висновком Верховного Суду України, сформульованим в рішенні від 04.10.2012 (справа N 5-17кс12), надано юридичну характеристику складу злочину - хуліганство та пояснена відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи у цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Згідно зі ст.251КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, крім інших, є протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків та інші документи.

Інші докази у матеріалах адміністративного провадження відсутні. Таким чином межі та повноваження розгляду вичерпано, відтак рішення приймається на підставі наявних доказів.

Статтею 6 Конвенції "Право на справедливий суд" визначено загальні для кримінального та цивільного провадження гарантії - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Розглядом протоколу встановлено, що в даному конкретному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є неналежним та недопустимим доказом та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Отже, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Оскільки подані суду на дослідження докази не дають підстав для того, щоб зробити категоричний висновок, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив дрібне хуліганство, то суд приходить до переконання, що провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності заст. 173 КУпАПслід закрити.

Згідно ч.1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на викладене, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.173,247,283,284,287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош