Справа № 458/161/20 Головуючий у 1 інстанції: Сенечин В.М.
Провадження № 33/811/850/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Партики І. В., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Федулова О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Федулова О.В. на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 24 лютого 2020 року о 4 год. 10 хв. в м. Турка на вул. Січових Стрільців Львівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21091», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини і був зупинений працівниками поліції. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

На дану постанову суду адвокат Федулов О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт покликається на незаконність оскаржуваної постанови. Зазначає, що суд не встановив всіх обставин які б підтверджували подію адміністративного правопорушення, як і вину апелянта, поверхнево підійшов до розгляду справи та прийшов до помилкового висновку щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не допитав свідків, які зазначені в протоколі. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що, в присутності апелянта протокол працівником поліції не складався, при спілкуванні з поліцейським, свідків ніяких не було. Також суд не дав оцінки того, що в протоколі, взагалі не вказано, у який спосіб було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд, яким технічним засобом і які дії останнього були щодо ухилення від такого огляду.

В протоколі не зазначено, що апелянт відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Відсутнє скерування в медичний заклад на огляд на предмет встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння. Зазначає, що не є доказом дані протоколу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки дані такого не містять інформації, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Федулова О.В. у підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідадьність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів пре адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 25 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили, що на момент складання протоколу ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку. Також відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

У матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, не залучено свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тому суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляції про те, що неправомірно вказувати в протоколі, що особа відмовилась від проведення огляду, а разом із тим долучати висновок лікаря про результати проведення такого огляду.

Крім того, справа в суді першої інстанції була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , а докази належного повідомлення останнього про час і місце слухання справи - відсутні в матеріалах адміністративної справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи матеріали справи наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Федулова О.В. задоволити.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.