Номер провадження: 33/813/1338/20
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Феленко В.В.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

-ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2020 року та провадження по справі закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає наступне:

-справа розглянута неналежним судом, з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 468380 від 04.07.2020 року зазначено, що місцем вчинення правопорушення є 17 км автодороги Каланчак-Хорли, що належить до території Каланчакського району Херсонської області, фактичне місце проживання ОСОБА_1 зазначене в цьому протоколі за адресою: АДРЕСА_1 , що підпадає під територіальну юрисдикцію Приморського районного суду м. Одеси, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення держаний номер автомобіля свідчить про його реєстрацію в Миколаївській області, тобто, всі вищезазначені адреси не належать до територіальної юрисдикції Малиновського районного суду м. Одеси;

-суд розглянув справу без виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та дату розгляду справи його не повідомив, чим порушив право особи на захист та справедливий суд. Також, оскаржуване судове рішення не було вручене особі в строк, що передбачений законом;

-суд прийняв рішення, посилаючись на докази, які є неналежними та недопустимими. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 468380 від 04.07.2020 року не зазначено адрес свідків, що позбавляє можливості викликати їх в суд для надання пояснень. Наданий управлінням поліції відеозапис не може вважатися допустимим та належним доказом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис, та цей відеозапис не містить інформації про скоєння адміністративного правопорушення: на відео не зафіксована відмова продувати прилад «Драгер» та відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Пояснення ОСОБА_1 не можуть бути доказами по даній справі, оскільки вони датовані 03.07.2020 року, а відповідно матеріалів справи подія мала місце 04.07.2020 року о 00:40 год.;

-суд розглянув справу та виніс судове рішення в неробочій день. Згідно даних системи «Судова влада» слухання справи було призначене на 02.10.2020 року, оскаржувана постанова ухвалена судом 04.10.2020 року, що є неробочим днем неділя, що викликає сумніви в достовірності дати судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який з`явився до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Статтею 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Приписами статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» № 11 від 11.06.2004 року, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Проте, районний суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначених вимог закону не виконав, зокрема не перевірив, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 468380 від 04.07.2020 року водій ОСОБА_1 04 липня 2020 року о 00 годині 40 хвилин, на автодорозі Каланчак-Хорли, керував автомобілем Опель Комбо, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкіри обличчя. У присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичній установі. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

Тобто, місцем вчинення адміністративного правопорушення є автодорога Каланчак-Хорли, що знаходиться на території Каланчацького району Херсонської області та підпадає під територіальну юрисдикцію Каланчацького районного суду Херсонської області.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 468380 від 04.07.2020 року вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказав місцем свого проживання (перебування): АДРЕСА_1 , що знаходиться в Приморському районі м. Одеса та підпадає під територіальну юрисдикцію Приморського районного суду м. Одеси.

Отже, за наявності у протоколі про адміністративне правопорушення даних про місце вчинення адміністративного правопорушення, про місце проживання (перебування) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 276 КУпАП, мала би розглядатись Каланчацьким районним судом Херсонської області (за місцем вчинення адміністративного правопорушення) або Приморським районним судом м. Одеси (за місцем проживання порушника).

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 468380 від 04.07.2020 вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 за вказаних обставин, має реєстраційний номер - НОМЕР_1 , що ставить під сумнів реєстрацію цього транспортного засобу в Малиновському районі м. Одеси.

Проте, суддя районного суду під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 не вчинив відповідних дій щодо встановлення місця обліку даного транспортного засобу та/або місця реєстрації особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, для визначення підсудності цієї адміністративної справи.

Слід зазначити, що згідно копії паспорта ОСОБА_2 , наданою апелянтом разом з апеляційною скаргою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 23 та зворотній бік), що знаходиться в Інгульському районі та підпадає під територіальну юрисдикцію Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Тобто, справа стосовно ОСОБА_1 була розглянута суддею Малиновського районного суду з порушенням правил територіальної підсудності, встановленої ч.1 та ч.2 ст. 276 КУпАП, що є істотним порушенням вимог закону та тягне за собою скасування рішення, постановленого особою, неуповноваженою законом на розгляд справи стосовно ОСОБА_1 .

Інститут підсудності передбачає поділ справ між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки, тобто закон чітко встановлює, в якому суді повинна розглядатися справа.

Територіальна підсудність передбачає розмежування компетенції із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Діючим законодавством передбачено, що питання дотримання правил про підсудність вирішується судом при підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 278 КУпАП, та, якщо суддя визнає, що справа цьому суду не підсудна, він повертає її належному органу для вирішення вказаного питання, зокрема направлення справи до належного суду.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проте, суд першої інстанції вказаних вимог закону не виконав, та розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка належить до територіальної юрисдикції іншого місцевого суду, що є істотним порушенням вимог закону, а тому, вказана постанова, як незаконна підлягає скасуванню.

Прийняття рішення з порушенням правил підсудності, унеможливлює перевірити доводи апелянта в частині законності прийнятого судом рішення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з матеріалами адміністративної справи, вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться в вину ОСОБА_1 , мало місце 04 липня 2020 року, тобто строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності почали відраховуватись з 04 липня 2020 року, та відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, закінчилися 04 жовтня 2020 року.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про закриття провадження, у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2020 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку зі спливом строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе