КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/1388/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 вересня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка В.Ю. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року,

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 19 листопада 2019 року близько 22 години 45 хвилин ОСОБА_1 ,, рухаючись по вул. П. Запорожця, 20 в м. Києві, керувала автомобілем «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Осипенко В.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена упереджено з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів та без надання їм належної оцінки.

Зокрема, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не було взято до уваги того, що представниками ОСОБА_1 зазначалось, що 19 листопада 2019 року о 19 годині в Шевченківському районі міста Києва старшим лейтенантом Фрасініс О.О. відносно ОСОБА_1 було неправомірно складено протокол про адміністративне правопорушення. Не погоджуючись із висновком поліцейського про те, що вона перебувала під впливом алкоголю, у зв`язку з тим, що інспектор не запропонував їй пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у сертифікованому закладі, ОСОБА_1 , розуміючи те, що сама рухатись та керувати авто вже не може, винайняла послугу «драйвера», та прослідувала з ним на проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у сертифікованому медичному закладі.

Після чого, о 20 год. вечора її було оглянуто лікарем ОСОБА_2 та видано відповідний Висновок № 004781, який було складено о 20 год. 45 хв. 19 листопада 2019 року, відповідно до якого, лікарями встановлений факт, що ознаки стану сп`яніння, або вживання наркотичних чи лікарських засобів, що знижують увагу - не виявлено.

При цьому, як вказує апелянт, ОСОБА_1 зазначала, що провадження у даній справі було порушено раніше від даної справи та оскільки медичні довідки не завіряються нотаріально та за відсутності перешкод чи існування таких, оригінал медичного висновку № 004781 від 19.11.19, виданий громадянці ОСОБА_1 було надано до справи № 761/46088/19.

За результатами розгляду вказаної справи Шевченківським районним судом м. Києва було винесено постанову про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яку, Дніпровський районний суд м. Києва не взяв до уваги.

Крім того, як вважає апелянт, судом було проігноровано той факт, що 24 жовтня 2019 року у ОСОБА_1 помирає мати, а в день складення протоколу в особистому житті ОСОБА_1 стається розлучення із близькою людиною, та як наслідок ще й отриманий протокол о 19 годині в Шевченківському районі м. Києва спонукав до того, що будучи не за кермом, адже авто керував драйвер, наряду зі всіма подіями та після проходження тесту у лікаря на стан алкогольного сп`яніння вирішує вжити вина для того, щоб розслабитись. Проте, коли ОСОБА_1 із водієм від`їхала від медичного закладу, вона виявила відсутність мобільного телефону, припустивши, що залишила його в медичному закладі та вирішила повернутися до нього разом із драйвером.

Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не було взято до уваги покази свідка, який постійно знаходився біля ОСОБА_1 - водія драйвера ОСОБА_3 , який знаходився з нею з моменту отримання протоколу в Шевченківському районі приблизно з 19 години і до самого кінця.

Як звертає увагу апелянт, на жодному відео, яке міститься в матеріалах справи не має доказу, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем в той момент, однак суд першої інстанції не взяв до уваги дану обставину.

Зазначає апелянт і про те, що інспектор поліції старший лейтенант Куштер О.М. , без встановленого порядку та спеціальних приладів на свій власний розсуд, не будучи фахівцем та не маючи відповідної освіти вирішив, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, керуючись власними припущеннями, зазначив у протоколі серія ДПР18 № 066423: нестійка хода, почервоніння обличчя, запах з ротової порожнини, які є лише власною його думкою та які потребують перевірки, або доведення, але судом першої інстанції не було його допитано, як і не викликано до суду свідків зазначених у протоколі.

Крім того, як вказує апелянт, до матеріалів адміністративного правопорушення не було додано у якості доказів направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, і даний факт був проігнорований судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника Грачової Л.П., вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка В.Ю., матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 066423 від 19 листопада 2019 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а й іншими зібраними по справі матеріалами, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом з боді-камер поліцейських, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені обставини та оцінюючи наявні у справі докази, суддя, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дійшла обґрунтованого висновку про доведеність вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, яка розглядала дану справу, в тому числі щодо оцінки наявних у справі доказів, зокрема пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 2, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинна була пройти огляд на стан такого сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на вищенаведене посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка В.Ю. в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а тому не підлягала огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, а дії поліцейських пов`язані з оформленням протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суперечили вимогам законодавства, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони не відповідають дійсності, вимогам законодавства та спростовуються наявними у справі доказами.

Не залишились без уваги судді і пояснення в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 - водія драйвера, на які захисник посилається у своїй скарзі, оскільки вони не співпадали з обставинами подій, які мали місце біля клініки «Соціотерапія», а тому не можуть служити беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом за обставин, які були наведені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 066423 від 19 листопада 2019 року.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка В.Ю. не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка В.Ю., суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка В.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Мельниченко Л.А.