ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/831/20 Головуючий в 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
Єдиний унікальний №332/2390/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Середи Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Середи Д.М. на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 02.09.2020 року о 23 год. 40 хв. в р-ні 340 км. автодороги Харків - Сімферополь водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук), від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння згідно законодавства відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Середа Д.М. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказували, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Проте, такі пояснення свідків не відповідають дійсності, так як свідків на місці не було. Це підтверджується відеозаписом, який долучений до матеріалів справ.

Також зазначає, що за прийнятим Верховною радою України новим законом № 720- IX від 17.06.2020 року не вбачається скасування попередньо прийнятого закону № 321-IX від 03.12.2019 року, тому за внесеними змінами до ст.130 КУпАП вже не передбачена відповідальність за керування транспортним наземним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тобто у діях ОСОБА_1 на 02.09.2020 року та на день розгляду справи у суді відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Середу Д.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що йому ніхто не пропонував пройти обстеження, але потім він на відеокамеру відмовився від медичного обстеження внаслідок певних обставин. При спілкуванні з поліцією також з`явились свідки.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист, спростовуються наданими матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №101526 від 02 вересня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3-4); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 02.09.2020 року.

Більш того, в протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначив, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля вживав коньяк, що також додатково підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом вказаних подій.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції інспектор УПП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 пояснив, що в той день, 02.09.2020 року він ніс службу з патрулювання на посту в р-ні 340 км. автодороги Харків - Сімферополь. Ним був зупинений автомобіль ВАЗ 2106 Д.Н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 . Причиною зупинки було неналежна робота освітлювальних приборів автомобіля. Зазначений водій спочатку назвався іншим прізвищем, потім в нього було виявлено ніж та пістолет, була викликана СОГ та з`ясовано, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження на місці або в медичному закладі, але ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що він вживав коньяк, але вважає себе тверезим.

Інспектор поліції Гаранич С.М., який був присутній на місці події надав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в той день він знаходився в кафе біля траси Харків - Сімферополь. Він бачив, як неподалік від кафе співробітники поліції зупинили автомобіль. В подальшому він та ще один хлопець були запрошені співробітниками поліції, оскільки водій відмовлявся проходити медичне обстеження. Коли вони підійшли, то побачили ОСОБА_1 , який в їх присутності відмовлявся проходити медичне обстеження на стан сп`яніння як за допомогою «Драгера», так і в медичній установі.

Інший свідок подій ОСОБА_3 надав суду аналогічні пояснення.

Таким чином, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №101526 від 02 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає, оскільки зазначені свідки були допитані судом першої інстанції та попереджені про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що пояснення свідків не відповідають дійсності, є непереконливими.

Також апеляційний суд вважає непереконливими посилання захисника на відеозапис вказаних подій, відповідно до якої на місці зупинки ОСОБА_1 свідки були відсутні. Дійсно, під час перегляду відеозапису було встановлено, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів відмовою, зазначивши, що перед тим, як сісти за кермо вживав коньяк, однак свідків при перегляді відеозапису не видно. Проте, зазначені працівниками поліції в протоколі свідки були допитані судом першої інстанції, які підтвердили свою присутність на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 02.09.2020 року, а також підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 ніхто не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, поясненнями свідків та працівників поліції в судовому засіданні.

Доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

В даному випадку адміністративне правопорушення було вчинено 02.09.2020 року, тобто під час дії закону, яким за керування транспортним засобом у стані сп`яніння передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене, не можна визнати переконливими та достатніми доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Середи Д.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 332/2390/20