Справа № 758/7173/20
3/758/4314/20 Категорія 331
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Зубець Ю. Г., за участю адвоката Посвистака І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.185 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 659519 від 04.06.2020 року, ОСОБА_1 04.06.2020 року о 15 годині 35 хвилин по вул. Хорива, 55 в м. Києві, втрутився в роботу працівників поліції «Кольт-3008», Рубін- 752» на законну вимогу згідно ст.36 Закону України «Про Національну поліцію», залишити вказане місце нереагував, знаходився на прибудинковій території без захисної маски, в тручався в роботу працівників поліції, на зауваження не реагував.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину свою передбачено ст.185 КУпАП не визнав та пояснив, що 04.06.2020 року службовими особами Управління патрульної поліції у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП.

04.06.2020 року приблизно о 15 год 30 хв він прибув на місце події з метою з`ясування ситуації, яка склалася відносно орендованого автомобіля та його працівника, який виконував робочі завдання. Прибувши на місце, він побачив двох патрульних поліцейських, які знаходились біля вказаного автомобіля. Однак поведінка патрульних поліцейських була не зрозумілою, їх вимоги необгрунтовані. У зв`язку з чим він викликав адвокатів.

ОСОБА_2 , який являється робочим викликав поліцію та повідомив про конфліктну ситуацію.

Спочатку на місце прибув поліцейський, як потім стало відомо заступник командира №4 бат. №3 полку №1 (ЗОПБ) УПП у м. Києві ДПП ст. лейтенант поліції ОСОБА_3, підійшов до водійських дверей та розпочав спілкування з ОСОБА_2 щодо надання автомобіля для огляду.

ОСОБА_1 запитав ОСОБА_3 на якій підставі він вимагає автомобіль для огляду. Однак, ОСОБА_3 відреагував неадекватно. Спочатку він сказав ОСОБА_1 , якщо він не одягне захисну маску, то він його затримає. Хоча захисна маска фактично знаходилась на його обличчі, однак, змістившись, спустилася дещо нижче носа. Також відразу повідомив йому, що він втрутився в роботу поліцейських. Хоча автомобіль, який поліцейські вимагали оглянути орендується його товаристом, а за кермом знаходить фактично його працівник. Тобто ОСОБА_1 має пряме відношення до того, що з ним відбувається. Після його слів, ОСОБА_1 не сперичався, поправив маску і продовжував звертатися зо ОСОБА_3 з метою встановлення його особи та посади. У відповідь ОСОБА_3 відмовився пред`явити своє службове посвідчення.

У відповідь ОСОБА_3 самостійно підійшов до ОСОБА_1 впритул і руками штовхнув останнього в тулуб, від чого він похитнувся назад, однак встояв на ногах.

Така поведінка поліцейського є неприятною, безпідставною та викликає обурення. Лише після безпідставного застосування до ОСОБА_1 фізичної сили та на четверту законну вимогу ОСОБА_3 показав йому службове посвідчення. Однак, таким чином щоб ОСОБА_1 не зміг його прочитати, а саме підніс впритул до його обличчя.

ОСОБА_1 в свою чергу вів себе спокійно, до будь-якого з поліцейських самостійно не наближався. Дистанцію скорочували самі поліцейські. Будь-які законні вимоги поліцейських, лише намагався дізнатися в чому була причина вимоги оглянути автомобіль. Він знаходився в декількох метрах від працівників поліції, тобто взагалі не чинив злісну непокору.

Поведінка працівників поліції бкла сумбурною, не зрозумілою та не послідовною.

Коли ОСОБА_1 стояв на місці та не рухався, ОСОБА_3 надавши своє посвідчення для огляду, схопив його його за руки, розвернув та почав заламувати руки. Йому стали допомагати двоє інших поліцейських.

Внаслідок вказаних дій поліцейських, на тілі ОСОБА_1 утворилися гематоми, які засвідчені висновком судово-медичного експерта від 05.06.2020 року №043-465-2020.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст.247 КУпАП справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленістю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в порушення вимоги статті 256 КУпАП, не був наданий для ознайомлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності рапорт та відеоматеріали, які залучені до вказаного протоколу.

У зазначених матеріалах відсутні будь-які докази, які б підтверджували обставини, які викладені в протоколі проадміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Сам протокол не містить посилання на свідків, зокрема відсутні їх пояснення, які б дозволяли суду встановити всі обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Також в протоколі зазначено, що до нього додається відео АА-00685. Однак, як встановлено та підтверджено Управління патрульної поліції в м.Києві на адвокатський запит, АА-00685 є серійним номером портативного відеореєстратора працівника поліції, а не відеозаписом, не відеоматеріалом. Тобто, не встановлено яким саме технічним засобом проводився відеозапис вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , щоб в подальшому такий відеозапис вважався доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 втручався в роботу працівників поліції. Зазначений факт мав би стверджувати те, що ОСОБА_1 своїми активними діями заважав працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки. Однак жодним доказом такий факт не підтверджений, що дає об`єктивні підстави стверджувати про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленям в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.. 185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за невстановленням в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.Г. Зубець