ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1493/20 Справа № 171/1217/20 Суддя у 1-й інстанції - Чумак Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 10200 грн., з позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 , поза межами строку його апеляційного оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк на оскарження постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що в судовому засіданні участі не приймав, при цьому судом не було враховано його клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, через поважні причини. Також, вказує, що копію постанови суд своєчасно йому не направив, тоді як, про існування постанови стало відомо лише 27 жовтня 2020 року, тому вважає, що процесуальний строк оскарження постанови пропущено із поважних причин, та він підлягає поновленню.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 10 серпня 2020 року було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 за його відсутності, та цього ж дня винесено оскаржувану постанову.

25 серпня 2020 року копію постанови було направлено ОСОБА_1 за адресою його мешкання, вказаною ним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Між тим, ОСОБА_1 лише 06 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу, в якій, зокрема, просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, яку 11 листопада 2020 року отримано судом, тобто поза межами 10-денного строку оскарження судового рішення, визначеного ст. 294 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що справу розглянуто за його відсутністю та копію постанови він отримав лише 27 жовтня 2020 року.

Разом із цим, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на поважність причин пропуску строку оскарження постанови суду не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду працівниками поліції під час його складання на 12 серпня 2020 року о 10-00 годин. Окрім того, ОСОБА_1 повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, зокрема, на 10 серпня 2020 року о 08.30 год.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 06 серпня 2020 року звертався особисто до суду із заявою про відкладення розгляду справи на 10 серпня 2020 року. Водночас, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки розцінив як неповажні.

Отже, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, та розгляд справи судом першої інстанції, не вжив заходів для явки до суду, що апеляційний суд сприймає як спробу уникнути накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення.

Окірм того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не наведено ніяких мотивів, які б свідчили про поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження постанови.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість для отримання інформації щодо стану розгляду справи щодо нього та прийнятого судового рішення та, у визначений ст. 294 КУпАП строк, подати апеляційну скаргу на постанову.

Доводи скарги ОСОБА_1 про те, що копію постанови йому не було направлено, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, й спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що ОСОБА_1 в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не навів жодної об`єктивної обставини, яка перешкоджала йому реалізувати право на апеляційне оскарження постанови в передбачений законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для його поновлення не має.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року, повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко