Номер провадження: 33/813/1375/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/12938/20

Номер провадження: 33/813/1375/20

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря судового засідання - Бикової К.А.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвокат Приймачук Сергій Іванович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Приймачук Сергія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та призначено адміністративне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 12.07.2020 року о 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_1 в приміщенні закладу «Ітака» за адресою м. Одеса, пляж «Аркадія», де працює адміністратором, допустив розташування громадян ближче ніж 1.5 метри, чим порушив п.п. 5 п. 3 постанови КМУ № 392 зі змінами від 20.08.2020 року.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Приймачук С.І., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року та закрити провадження у вище зазначеній справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт не скоїв адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП. ОСОБА_1 вказує на відсутність в матеріалах справи належних, достатніх доказів на підтвердження його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Приймачук Сергія Івановича, діючий від імені ОСОБА_1 , підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Визнавши винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього щодо порушення вимог п.п. 5 п. 3 постанови КМУ № 392 зі змінами від 20.08.2020 року є доведеною і підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 653722 від 12.07.2020 року, рапортом від 12.07.2020 року, поясненнями ОСОБА_1 від 12.07.2020 року.

Однак, з зазначеним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст.44-3 КУпАП.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», на усій території України встановлюється карантин у певний період, зокрема, у період з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Положеннями п.п. 5 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 зі змінами від 11.07.2020 року передбачалось, що на період дії карантину забороняється: проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, крім проведення кінопоказів у приміщеннях кінотеатрів та заходів закладами культури, за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі), де проводиться захід. Організатор заходу відповідальний за дотримання фізичної дистанції між учасниками не менше ніж 1,5 метра.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою - ррганізатором заходу, який відповідальний за дотримання фізичної дистанції між учасниками не менше ніж 1,5 метра.

Отже, перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які би підтверджували вчинення ним дій, які вказані у такому протоколі.

Інших доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме порушення карантинних обмежень - матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази і не дав їм відповідну правову оцінку.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Беручи до уваги те, що матеріали провадження не містять належних і допустимих доказів винуватості апелянта у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а сам факт скоєння зазначеного правопорушення заперечується останнім, приходжу до висновку, що оскаржене рішення прийнято судом на підставі формально і неповно досліджених матеріалів, а тому постанова Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Приймачук Сергія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін