ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

захисника Оськіна М.Д.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

21.08.2020 року о 14:45 год. в м. Одеса, пл. 10 Квітня, керував автомобілем марки «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Визначаючи закон про відповідальність, який має застосовуватись у даному конкретному провадженні, та вважаючи необґрунтованими доводи захисника, що відповідальність за інкриміноване ОСОБА_1 діяння відсутня у КУпАП, суд виходить з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також те, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. При цьому, ОСОБА_1 пояснив суду, що дійсно у зазначені у протоколі дату та час був зупинений працівниками поліції в м. Одеса на пл. 10 Квітня за непристебнутий ремінь безпеки, за що на місці його було піддано адміністративному стягненню, з чим він повністю погоджується. Потім працівники поліції стали здійснювати огляд його автомобіля, поводили себе зухвало, здійснювали на нього тиск. В процесі розмови біля автомобіля стали висувати йому підозру, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а потім запідозрили, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд у медзакладі. По приїзді до медичного закладу, поліцейські знов запропонували йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, але він відмовився. Його відмова була мотивована побоюванням можливого підроблення результатів його огляду у зв`язку з неналежною поведінкою поліцейських. Тоді поліцейські запросили двох понятих, при яких він відмовився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та на нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , який пояснив суду, що керував автомобілем, його було зупинено працівниками поліції та у зв`язку з виникненням у них підозри його перебування у стані сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження якого він відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких останні пояснили, що були свідками того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, але він відмовився пройти такий огляд в їх присутності; відеозаписами, які містяться на DVD-R диску «ALERUS», на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції, їх пропозицію пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння та відмову ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21.08.2020 року о 14:45 год. в м. Одеса, пл. 10 Квітня, керував автомобілем марки «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , фактично не оспорювались останнім та були ним підтверджені.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР України, який передбачає обов`язок водіяна вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану у тому числі наркотичного сп`яніння.

Таким чином встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5. ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

За клопотанням сторони захисту на підтвердження доводів ОСОБА_1 щодо його невинуватості в скоєнні інкримінованого правопорушення, судом в якості свідка був допитаний ОСОБА_4 , який пояснив суду, що 21.08.2020 року йому подзвонив його друг ОСОБА_1 , який попросив допомоги, зокрема сісти за кермо його автомобіля, пояснивши, що його зупинили поліцейські та підозрюють, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим мають намір помістити його автомобіль на арештмайданчик. Крім того, свідок пояснив, що в його присутності поліцейські вели себе зухвало, називали ОСОБА_1 наркоманом, але він давно знає ОСОБА_1 та впевнений, що він ніколи не вживав наркотичні засоби. Після складання протоколу відносно ОСОБА_1 , свідок написав розписку, що автомобіль ОСОБА_1 він бере під своє керування. Після чого вони на автомобілі ОСОБА_4 поїхали до автомобіля ОСОБА_1 , ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, відігнав його додому ОСОБА_1 , а потім поїхав за своїм автомобілем.

Однак, судом не приймаються до уваги в якості доказу невинуватості ОСОБА_1 показання даного свідка, оскільки його показання не містять фактичних даних, на основі яких суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність або невинуватість ОСОБА_1 в його вчиненні. Цей свідок не був присутнім на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не був присутнім під час коли ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у присутності свідків та при відмові ОСОБА_1 пройти такий огляд. Показання цього свідка зводились лише до його особистих тверджень та переконань про те, що ОСОБА_1 ніколи не вживав наркотичних засобів та є добропорядною людиною.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така його позиція була спростована дослідженими судом доказами. Таку позицію ОСОБА_1 суд розцінює як його намір уникнути відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка в свою чергу є безальтернативною.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.

Надаючи оцінку доводам клопотань захисника Оськіна М.Д. про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення до УПП в Одеській області та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Так порушення, на які вказує захисник у клопотанні про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення до УПП в Одеській області, зокрема не зазначення в протоколі по батькові поліцейського, який склав протокол його посади та спеціального звання, на переконання суду не є таким суттєвим порушенням, яке перешкоджало б розгляду справи по суті. Право на отримання ОСОБА_1 другого примірнику протоколу, на порушення якого вказує захисник, було реалізовано та компенсовано ОСОБА_1 судом шляхом надання можливості ознайомитись з матеріалами судового провадження. Щодо тверджень захисника про неможливість встановлення з протоколу місця зупинки та місця складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони також є непереконливими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить у собі його місце складання та місце вчинення правопорушення. Невідповідність супровідного листа додаткам, долученим до протоколу також не є таким суттєвим порушенням, яке перешкоджало б розгляду справи по суті.

При цьому, суд констатує, що повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення до УПП в Одеській області з формальних підстав, які зазначені в клопотанні захисника, є неприпустимим та призвело б до порушення розумних строків розгляду справи і, як наслідок ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суттєвих порушень, на які вказує захисник в клопотанні про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема порушення проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 судом встановлено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання доказів, здобутих у цій справі недопустимими. Судом встановлено, що не заперечувалось особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, на що він відповів відмовою, що зафіксовано на відео, його було відсторонено від керування транспортним засобом, керування яким було передано іншій особі ОСОБА_4 .

Судом також не беруться до уваги доводи сторони захисту про оскарження до керівництва УПП в Одеській області протиправних дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що така скарга сторони захисту не впливає на вирішення цієї справи, оскільки якщо і будуть встановлені факти протиправності дій поліцейських під час складання протоколу, то відповідні заходи до них будуть прийняті в рамках дисциплінарного провадження.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

В задоволенні клопотань захисника Оськіна М.Д. про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення до УПП в Одеській області та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

19.11.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/15121/20

Номер провадження №3/522/9216/20

Головуючий суддя Русєва А.С.