ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1972/20 Номер провадження 33/814/770/20Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія ст. 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника адвоката Акрітова П.К.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Акрітова П.К. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працююча прибиральницею в Миргородській ЗОШ І-ІІІ ступенів №9, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що 05.10.2020, о 15.00 год., була відсутньою за місцем самоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила умови самоізоляції, визначені п.27 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді змінити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення, обмежившись усним зауваженням у відповідності до ст.22 КпАП України.

Вказує, що відповідно зі змінами до урядової постанови „Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби „Covid-19, спричиненої корона вірусом Sars-Cov-2, затвердженими від 29.03.2020, хворим на коронавірусну інфекцію „Covid-19 в екстрених випадках дозволяється відвідувати аптеки та магазини.

При цьому, ОСОБА_1 покинула своє місце для ізоляції в зв`язку з необхідністю купівлі лікарських засобів для свого чоловіка ОСОБА_2 , який на той період перебував на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та не мав можливості самостійно придбати ліки.

Крім того, суддею не взято до уваги, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, є особою похилого віку, пенсіонером, має скрутне матеріальне становище. Скоєне нею правопорушення не становить суспільної небезпеки, ним не завдано шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам громадян.

Вказує, що визначене суддею адміністративне стягнення фактично позбавить сім`ю ОСОБА_1 засобів для існування.

Вислухавши захисника Акрітова П.К., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Стаття 44-3 КпАП України, за своєю структурою є бланкетною нормою, оскільки відповідальність за цим законом настає у разі порушення особою інших правових норм, якими визначена певна поведінка цих осіб.

В даному випадку така поведінка визначена Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22 липня 2020 року.

Відповідно до п.27 Постанови передбачено, що особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими проживають.

На підставі добровільної згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів від 29.09.2020 ОСОБА_1 погодилася із запропонованою самоізоляцією у зв`язку з потенційним ризиком інфікування на гостру респіраторну хворобу, спричинену короновірусам SARS-CoV-2.

З пояснень ОСОБА_3 , лікаря Миргородського ЦРЛ, 29.09.2020 за зверненням громадянки, ОСОБА_1 було встановлений попередній діагноз, до обстеження та підписано нею добровільну згоду на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.

У своїх пояснення ОСОБА_1 зазначила, що 05.10.2020 вона дійсно виходила для придбання ліків чоловіку ОСОБА_2 , який перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою з історії хвороби та листком непрацездатності.

На підставі п. 34 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №641 від 22 липня 2020 року особам, які потребують самоізоляції (крім осіб, які мають лабораторно підтверджений діагноз COVID-19) дозволяється:

- двічі на день вигулювати домашніх тварин протягом не більше ніж однієї години на добу за умови використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів без клапана видиху або медичних масок без клапана видиху;

- відвідування місць торгівлі продуктами харчування, засобами гігієни, лікарськими засобами, медичними виробами, які розміщені на відстані не більше ніж 2 кілометри від місця самоізоляції, щодня протягом двох годин на добу за умови використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів без клапана видиху або медичних масок без клапана видиху.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР 245930 від 05.10.2020 ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відсутність 05.10.2020 о 15.00 год за місцем самоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте в протоколі не вказано, яким саме чином остання покинула межі карантину (самоізоляції), та де саме знаходилася ОСОБА_1 , тобто не розкрита суть адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи про те, що станом на 05.10.2020 ОСОБА_1 має лабораторно підтверджений діагноз COVID-19, а вихід особи, яка перебуває на самоізоляції передбачено п.34 Постанови, враховуючи, що правоохоронними органами не встановлено за яких обставин ОСОБА_1 не перебувала за місцем самоізоляції, а суд не може вийти за межі обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Акрітова П.К. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Л.В. Нізельковська