Справа № 450/2576/20 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/1497/20 Доповідач: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року, -

з участю правопорушника ОСОБА_1 , -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, 11 серпня 2020 року о 07 год. 10 хв. у с. Солонка, Пустомитівського району, водій ОСОБА_1 здійснив регулярні перевезення пасажирів автобусом «Mercedes - Benz» д.н. НОМЕР_1 , сполученням Товщів - Львів та перевозив на десять пасажирів більше, ніж передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу кількістю місць для сидіння, порушивши п.п.7 п.3 постанови КМУ 392 від 20.05.2020, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що судом невірно встановлено обставини справи та вважає неналежними зазначені в постанові докази.

Просить скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року та закрити провадження в справі.

17 листопада 2020 року правопорушник ОСОБА_1 подав зміни до апеляційної скарги та просить звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням, оскільки він вперше притягається до адміністративної відповідальності, вину у вчиненому визнає повністю та розкаюється.

Вважає, що його діями не спричинено значної шкоди і не завдано значних збитків державі та/або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Зазначає, що працює в ТзОВ «Успіх БМ» водієм автотранспортних засобів та здійснює перевезення пасажирів і отримує мінімальну заробітну плату, а тому вчинив правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, яке поглибиться вразі накладення судом стягнення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Акцентує, що на його утриманні перебуває дружина та її мама, яка є пенсіонером та особою з інвалідністю 2 групи.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП за обставин викладених у постанові є обґрунтованим, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка, що ніким не оспорюється під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен розглядати питання про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відтак, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного та особи правопорушника ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, має на утриманні дружину ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_3 , яка є пенсіонером та особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією посвідчення, його майнового стану, а саме, що основним джерелом доходів сім`ї є його заробітки, за наявності обставини, що пом`якшує відповідальність - щире розкаяння винного та відсутності обтяжуючих обставин, приходить до висновку за можливе у даному конкретному випадку, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження в справі.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.