Справа № 265/6488/20
Провадження № 3/265/2981/20
П О С Т А Н О В А

07 грудня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Мельник І.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення за ст.130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2020 року о 23 годині 55 хвилин по вулиці Плановій, біля будинку 48а, у Лівобережному районі міста Маріуполя, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ГАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння (сильний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови).Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу Drager Alkotest на місці зупинки транспортного засобу та від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року (справа №761/4070/20, провадження №3/761/1960/2020) ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП, - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Повістки про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 двічі надсилались рекомендованою поштою на адресу його проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, однак останній до суду не прибув. Окрім того, відносно ОСОБА_1 постановою суду від 12.11.2020 року було здійснено привід у судове засідання. Однак привід останнього не був виконаний, через відсутність правопорушника вдома.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак розглядом справи не цікавився.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від пояснень відмовився.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями свідків, відеофіксацією скоєного правопорушення.

Таким чином, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, підтверджена наведеними доказами.

Призначаючи ОСОБА_1 стягнення, суддя виходить з наступного.

За положеннями ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП):

1.Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

2. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених, зокрема, ст.130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування в даному випадку адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 вже позбавлений такого права за рішенням суду.

З огляду на обставини справи та особу,яка притягається до адміністративної відповідальності,вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, яка не передбачає альтернативних заходів покарання, аніж зазначених в ній.

Крім того, відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.2, 276-280, 283,287,294,317 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП та покласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Мельник