Провадження № 3/761/7124/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Наталія Григорівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Офісу Генерального прокурора про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.185-8 КУпАП, громадянина:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця роботи: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та встановлено в судовому засіданні, прокурорами Офісу Генерального прокурора здійснюється підтримання державного (публічного) обвинувачення в Деснянському районному суді м. Києва у кримінальному провадженні №0002127 від 16.08.2016 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження виникла необхідність провести допит у якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_4 , у наданих ним під час досудового розслідування наявна інформація, яка має важливе значення для судового розгляду цього кримінального провадження. Так як, у відповідності до ст. 327 КПК України прокурор мав забезпечити прибуття свідка в судове засідання, проте місцезнаходження свідка невідоме, були обґрунтовані причини вважати, що він знаходиться за межами території України.

У зв`язку з чим, прокурором у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 36, 93 КПК України, на ім`я начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (далі - Головного центру) ОСОБА_5 направлено вимогу від 11.08.2020 за вих. №14/1-29159-16 про надання інформації, стосовно перетину громадянином України ОСОБА_4 державного кордону України у період з 2016 року по теперішній час.

Однак, незважаючи на те, що письмова вимога від 11.08.2020 за вих. №14/1-29159-16 є законною, в порушення вимог законодавства виконувачем обов`язків начальника Головного центру ОСОБА_1 надано відповідь від 18.08.2020 № 0.184-21973/0/15-20-Вих про відмову у наданні запитуваної інформації. При цьому, у зазначеній відповіді невірно вказане прізвище особи, стосовно якої здійснювався запит про надання інформації.

Так, 18.08.2020 перебуваючи в приміщенні Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, у каб. 102, який розташований в будинку 26 по вулиці Володимирська в місті Києві, виконувач обов`язків начальника Головного центру ОСОБА_1 не виконав законну вимогу прокурора від 11.08.2020 за вих. № 14/1-29159-16 про надання інформації, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 36, ст. 93 КПК України, а також п. 23 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 472 від 25.06.2007 року та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та зазначив, що в даному випадку ним було відмовлено у наданні інформації прокурору на законних підставах, так як надаючи вказану відповідь у листі, він керувався роз`ясненнями представника Уповноваженого Верховної Ради України з дотримання інформаційних прав та представництва в Конституційному Суді України від 13.08.2018 року №5-2353/3097-18-147 щодо порядку збирання доказів стороною обвинувачення. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки інформація, яку просив надати прокурор витребовувалася в рамка кримінальної справи, що перебуває на розгляді у суді, у відповідності до положень КПК України, запитувані дані стосовно особи, мають витребовуватись безпосередньо судом, а не стороною обвинувачення, в порядку ст. 93 КПК України.

Стаття 185-8 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора.

Згідно ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування.

Відповідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п. 23 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України", затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №472 від 25.06.2007 року, інформація з Бази даних осіб надається у формі витягів безкоштовно на письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і слідства та інших органів державної влади (посадових осіб) у зв`язку зі здійсненням ними повноважень, визначених законодавством України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Разом з тим, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 185-8 ч. 1 КУпАП щодо ненадання інформації на запит прокурора щодо перетину кордону особою, яка є свідком у кримінальному провадженні №0002127 від 16.08.2016 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Як вбачається з даного адміністративного протоколу, матеріли вказаного кримінального провадження передані до Деснянського районного суду м. Києва, для їх розгляду по суті.

Як зазначено у протоколі, інформація про перетин державного кордону ОСОБА_4 , яку просить надати прокурор у своєму запиті, адресованого Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України - необхідна для проведення допиту зазначеної особи у якості свідка сторони обвинувачення, місцезнаходження якої є невідомим. Допит зазначеного свідка має важливе значення для судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до положень ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002127 - завершене, а справа передана на розгляд до суду, в даному випадку аналізуючи положення КПК України, можна зробити висновок, що інформація, яку просить надати прокурор стосовно свідка в рамках вказаного кримінального провадження - не є доказом, за яким суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, так як вказана інформація стосується лише місця перебування особи.

Отже, зазначена інформація не є доказом, який може бути зібраний, відповідно до ст. 93 КПК України та є необхідний для розгляду конкретної кримінальної справи.

Разом з тим, варто зауважити, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Таким чином, з урахуванням диспозиції ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не вбачається умислу спрямованого на невиконання законних вимог прокурора щодо надання інформації на його запит, а отже, в даному випадку в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185-8 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 38, ч. 1 ст. 185-8, 247, 251, 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.185-8 КУпАП - закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови через Шевченківський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Притула