Дата документу 25.11.2020
Справа № 334/5530/20
Провадження № 3/334/2299/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Ісаков Дмитро Олександрович, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який працює диспетчером в «Запоріжжяобленерго», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З представлених суду матеріалів вбачається, що 25 вересня 2020 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 283998 відносно ОСОБА_1 , який неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, у період часу з 17.09.2020 року по 22.09. 2020 року малолітній ОСОБА_3 , учень 6-В класу Запорізької гімназії № 50, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, буд. 22, систематично порушує правила поведінки для учнів та ігнорує законні вимоги педагогів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме невиконання батьками обов`язків щодо виховання дитини.

ОСОБА_1 в судовому засідання вину не визнав, надав пояснення по суті правопорушення, вказавши, що син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в Запорізькій гімназії № 50 Запорізької міської ради Запорізької області.

За цей час у нього змінилось декілька класних керівників. З вересня 2020 року класним керівником 6-в класу, в якому навчається його син, стала вчитель біології ОСОБА_4 .

До цього навчального року будь-яких зауважень ні з боку вчителів, ні з боку класних керівників до його сина ніколи не було.

Однак, можливо в силу або недостатнього досвіду або недосконалого знання психології дітей або з якоїсь іншої причини упередженого ставлення ОСОБА_5 до його сина, у них не склалися стосунки, і саме це стало причиною звернення вчителя до керівництва гімназії, яке в свою чергу звернулося до правоохоронних органів.

Натомість його син з 5-ти років навчається в Запорізькій дитячій музичній школі № 3, з 6-ти років відвідував заняття з гімнастики. Як свідчать характеристики, надані вчителями та сусідами з бу3динку, де живе їх сім`я, його син ОСОБА_6 характеризується як ввічлива, спокійна, старанна дитина. Відсутні будь-які конфлікти у їхній сім`ї, як між ним та дружиною, так і між ними і їхнім сином.

Небажання керівництва гімназії звернути увагу саме на низький професійний рівень вчителя ОСОБА_5 , яка займається булінгом по відношенню до його дитини, може призвести до тяжких наслідків, оскільки його дитина зазначає тяжкої психологічної травми, він погано спить, у нього з`явились суїцид альні розмови, в зв`язку з чим вони вимушені звернутися до невролога.

З інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність у відповідності до ч.1 ст. 184 КУпАП він не погоджується. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Захисник адвокат Погрібна С.О. у судовому засіданні пояснила, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначена суть правопорушення, а саме у чому полягає невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків. Також, у справі відсутні будь-які докази невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків. Крім цього, додала, що класний керівник ОСОБА_5 , яка займає цю посаду з 01.09.2020 року, упереджено ставиться до нього через те, що у них не склались взаємовідносини. Через що вона звернулась до керівництва гімназії, яке у свою чергу, до поліції. Просила закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Погрібної С.О. суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаного закону є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повторного визначення його ознак відсилає до інших норм, зокрема до Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства».

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про освіту» батьки здобувачів освіти зобов`язані: виховувати у дітей повагу до гідності, прав, свобод і законних інтересів людини, законів та етичних норм, відповідальне ставлення до власного здоров`я, здоров`я оточуючих і довкілля; сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси дитини та інших учасників освітнього процесу; дбати про фізичне і психічне здоров`я дитини, сприяти розвитку її здібностей, формувати навички здорового способу життя; формувати у дитини культуру діалогу, культуру життя у взаєморозумінні, мирі та злагоді між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами, представниками різних політичних і релігійних поглядів та культурних традицій, різного соціального походження, сімейного та майнового стану; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у дітей усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; виховувати у дитини повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України; дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за наявності); сприяти керівництву закладу освіти у проведенні розслідування щодо випадків булінгу (цькування); виконувати рішення та рекомендації комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) в закладі освіти.

Таким чином, ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Відповідно до доповідних педагогічних працівників та пояснень малолітнього ОСОБА_2 встановлено, що останній порушував дисципліну на уроках. Вказана обставина свідчить про перешкоджання ним реалізації прав та свобод інших учасників освітнього процесу учнів на якісні освітні послуги (ч. 1 ст. 53 Закону України «Про освіту»), педагогічних працівників на академічну свободу, включаючи свободу викладання, свободу від втручання в педагогічну діяльність (ч. 1 ст. 54 Закону України «Про освіту»), що свідчить про неповагу до вказаних прав та свобод.

Вказане свідчить про бездіяльність батьків при вихованні у малолітнього ОСОБА_2 поваги до прав та свобод інших людей.

При цьому, відповідно до характеристик з ЗДМШ № 3, наданих захисником, які позитивно характеризують малолітнього ОСОБА_2 , порушення дисципліни під час навчання у цьому навчальному закладі він не допускав.

Встановив, що допустивши бездіяльність при вихованні у дитини поваги до прав та свобод інших людей, ОСОБА_1 ухилився від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 55 Закону України «Про освіту», щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Суддя відхиляє аргументи ОСОБА_1 та захисника щодо булінгу зі сторони класного керівника дитини, оскільки вказана обставина не доведена належними та допустимими доказами. Крім цього, вказана обставина не є предметом доказування у цій справі про адміністративне правопорушення.

Консультативний висновок спеціаліста від 28.10.2020 року про наявність у дитини неврологічного захворювання (розлад сну) не є належним доказом у цій справі, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування вчинення дитиною дій, що перешкоджають у реалізації прав та свобод інших людей, яке є наслідком ухилення її батьків від виконання батьківських обов`язків. Також, вказаний доказ наданий для підтвердження булінгу, який не є предметом доказування у цій справі.

Щодо не зазначення у протоколі про адміністративного правопорушення суті правопорушення.

Суддею встановлено, що суть адміністративного правопорушення полягає в невиконанні ОСОБА_1 батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , який у період часу з 17.09.2020 року по 22.09.2020 року, систематично порушує правила поведінки для учнів та ігнорує законні вимоги педагогів. Вказані дії дитини свідчать про його неповагу до прав та свобод інших учасників освітнього процесу. Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення вірно зазначена суть правопорушення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 25.09.2020 серії ВАБ № 283998, в якому зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

- свідоцтвом про народження, відповідно до якого ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- свідоцтвом про шлюб;

- поданням Запорізької гімназії №50 від 22.09.2020 року;

- доповідними педагогічних працівників від 17.09.2020, 21.09.2020, 22.09.2020, які містять обставини про порушення учнем ОСОБА_2 дисципліни на уроках;

- письмовими поясненнями малолітнього ОСОБА_2 , отриманими в присутності матері ОСОБА_7 , в яких зазначено, що він зобов`язується в подальшому дотримуватись дисципліни на уроках.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Згідно зі ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, допустив бездіяльність, обставини, що пом`якшують або обтяжують її відповідальність, не встановлені.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та інші обставини в справі, вважаю необхідним призначити адміністративне стягнення з метою виховання правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень, у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 33, 34, 35, 184, 221, 283, 284 КУпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в Запорізький апеляційний суд протягом десяти діб з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Д.О.Ісаков