Номер провадження: 33/813/1134/20
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю. О.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Щерблюка О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 072936 від 14.06.2020 року встановлено, що 14.06.2020 року о 05 годині 24 хвилин в м. Одесі по вул. О. Невського, 5а водій ОСОБА_1 керував автомобілем «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння шкіри обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що він участі в районному суді не приймав, з матеріалами справи ознайомився тільки 14.08.2020 року та того ж дня отримав постанову суду першої інстанції, що підтверджується його особистим підписом у матеріалах справи, що на його думку свідчить про поважність причини пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що він не керував транспортним засобом TOYOTA, р.н. НОМЕР_1 , а сидів у машині в якості пасажира. На момент звернення до нього співробітників поліції, не мав ключів від транспортного засобу та знаходився в машині в якості пасажира. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 072936 від 14.06.2020 року ставить у провину скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції на час його вчинення, адміністративну відповідальність за яке виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів країни щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617- VIII від 22.11.2018 року, що набрав чинності 01 липня 2020 року.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щерблюка О.М., допитавши свідків, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

На підтвердження доводів апелянта про те, що він з матеріалами справи ознайомився тільки 14.08.2020 року та того ж дня отримав постанову суду першої інстанції, то матеріали справи містять розписки (а.с.12,13), з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно 14.08.2020 року отримав копію постанови та ознайомився з матеріалами справи.

Зазначені обставини, з урахуванням відсутності його при розгляді справи в районному суді та подання апеляційної скарги останнім 21.08.2020 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 14.06.2020 року він разом зі своєю дівчиною перебував в автомобілі на водійському сидінні належного йому автомобіля, яким приїхав на зазначене місце разом зі своїм братом, який і керував автомобілем. До них під`їхав автомобіль патрульної поліції та включив проблискові маячки. Він натиснув на педаль зчеплення і машина покотилася на декілька метрів вперед. Керувати транспортним засобом він не збирався, однак працівники поліції звинуватили його у керуванні транспортним засобом та склади протокол про адміністративне правопорушення. При цьому не заперечував проти того, що у зазначений день вживав спиртні напої.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Щерблюк О.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному об`ємі. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення.

На перевірку доводів апеляційної скарги, в судовому засіданні апеляційного суду було допитано свідка ОСОБА_2 , а також працівників поліції, які здійснювали фіксацію правопорушення та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Так свідок ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що ОСОБА_1 є його двоюрідним братом. 14.06.2020 року після 24.00 години зателефонував йому брат та попрохав, щоб він сів за кермо його автомобіля, оскільки він вживав того дня спиртні напої. Приїхавши на зазначене ОСОБА_1 місце, він сів за кермо автомобіля та почав рухатись. Під час руху побачив автомобіль працівників поліції та він посигналив їм. Керував автомобілем ОСОБА_1 приблизно з часу до другої години ночі, після чого автомобіль він залишив на вулиці Невського та пішов до дому. В автомобілі залишився ОСОБА_1 та його дівчина. Біля п`ятої години ранку йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що сидів в автомобілі, однак працівники поліції склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо наданих свідком пояснень ОСОБА_1 та його представник не заперечували, жодних питань зазначеному свідку не поставили.

Свідок ОСОБА_4 , який є працівником патрульної поліції, апеляційному суду пояснив, що 14.06.2020 року він перебував на службі, знаходилися в приватному секторі. Біля них проїхав автомобіль «TOYOTA CAMRY» та подав звуковий сигнал. Через певний час, патрулюючи територію міста, в приватному секторі вони побачили зазначений автомобіль, який фактично перебував посередині проїзної частини, включили проблискові маячки, після чого автомобіль від`їхав та зупинився біля обочини. Під час перевірки обставин перебування автомобіля на проїзній частині, з автомобіля вийшов водій ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, в зв`язку з чим відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_6 , який також є працівником патрульної поліції надав аналогічні пояснення. При цьому доповнив, що в автомобілі крім ОСОБА_1 була ще інша людина - дівчина. Однак за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 та здійснював від`їзд авто з проїзної частини. На місці події ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом. Стверджував, що за кермом перебував його брат. Однак брат на місце події підійшов лише через деякий час.

На надані свідками пояснення ОСОБА_1 не вніс заперечень та жодних питань зазначеним свідкам не поставив.

Під час допиту свідка ОСОБА_6 , останнім апеляційному суду був наданий відеозапис, який містить дані про те, що автомобіль «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 перебуває фактично посередині проїзної частини вулиці приватного сектору та після під`їзду патрульного автомобіля поліції проїхав певну відстань, зупинившись поблизу обочини з лівої сторони по ходу руху.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 072936 від 14.06.2020 року, з якого вбачається, що 14.06.2020 року о 05 годині 24 хвилин в м. Одесі по вул. О. Невського, 5а водій ОСОБА_1 керував автомобілем «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння шкіри обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4,5), згідно яких останні були свідками того, що ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Підстави для недовіри або сумнівів в правдивості та об`єктивності пояснень свідків у суду апеляційної інстанції відсутні.

-відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.6), з якого вбачається, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

-відеозаписом, який наданий працівниками патрульної поліції, з якого вбачається, що автомобіль «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 здійснював рух.

-поясненнями свідка ОСОБА_2 , який підтвердив лише той факт, що керував автомобілем ОСОБА_1 з першої до другої години ночі 14.06.2020 року, тобто до виявлення працівниками поліції факту керування автомобілем ОСОБА_1 , оскільки як свідчить протокол, ця подія мала місце о 05 годині 24 хвилини.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував зазначеним транспортним засобом з посиланням на те, що рух автомобіля був пов`язаний з переведенням ним важелю перемикання передач автомобіля в нейтральне положення, спростовується як наданими ним особисто поясненнями, з огляду на заперечення ним факту перебування його за кермом автомобіля та перебування на пасажирському сидінні так і поясненнями працівників поліції та наданими ним відеозаписом, який свідчить саме про переїзд вказаним вище автомобілем проїзної частини дороги безпосередньо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про те, що матеріали провадження не містять доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі твердження з урахуванням наданих останнім недостовірних пояснень щодо обставин вчиненого правопорушення є голослівними та, навпаки, спростовуються зазначеними вище доказами по справі.

Щодо наданої представником ОСОБА_1 - адвокатом Щерблюком О.М. інформації та відеозапису з КУ «Центр інтегрованих систем відеоаналітики та відеоспостереження міста Одеси («Центр -077») щодо місця пересування автомобілю «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , 14.06.2020 року, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки усіма в сукупності доказами по адміністративній справі підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Що стосується доводів апелянта про те, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом №2617 - VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі - Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі - Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційним судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також були досліджені в судовому засіданні районного суду, про що свідчить текст постанови суду, в якому детально дана оцінка їх необґрунтованості і апеляційний суд з висновками районного суду цілком погоджується.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов