Справа № 642/5990/20
Провадження № 3/642/2325/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення який надійшов з Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 154409, 11 листопада 2020 року біля 14 год. 05 хв. ОСОБА_1 за адресою м. Харків, вул. Полт. Шлях, 152, в переході метро «Холодна гора» здійснювала реалізацію речей без захисної маски на лиці, чим порушила правила карантину, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що їх належить повернути до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.

Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол. Також для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що складений адміністративний протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі чітко не вказано, які саме правила карантину порушила особа, стосовно якої складено протокол, оскільки норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною і самостійно не встановлює норми поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.

Крім того, статтею 44-3КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, а 06 листопада 2020 року було прийнято ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким ст. 44-3 доповнено частиною 2 (набули чинності 21 листопада 2020 року).

Разом з тим, на час розгляду справи, суд також позбавлений можливості вирішити справу, оскільки протокол не містить застереження частини статті 44-3 КУпАП, за якою обвинувачується особа, а чинним КУпАП не надано права суду на самостійну перекваліфікацію вчиненого діяння, тому без усунення вказаних недоліків, суд позбавлений можливості розглянути даний матеріал по суті.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до абзацу 5 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, до відповідного правоохоронному органу для належного оформлення.

Усунення недоліків в протоколі повинно бути проведено з безумовним виконанням вимог ст. 256 КУпАП в частині ознайомлення особи, що вчинила правопорушення зі змістом протоколу та зміненим протоколом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 256 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП повернути до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Бородіна