Справа № 750/7205/20 Головуючий у 1 інстанції Крапивний Б. В.
Провадження № 33/4823/414/20
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кравченка В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 17 серпня 2020 року, в 00.58 год., в місті Чернігові, проспект Миру, 20, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» серія ARHF-0065, що підтверджується результатом тестування, тест № 585, результат тесту 1,07%.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Кравченко В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП або п.6 ч.1 ст.247 КУпАП. Посилається на те, що місцевий суд, всупереч вимогам ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, обмежившись фактично лише дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення, не забезпечив всебічне, повне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, відхилив усі клопотання сторони захисту. Зазначив, що в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу за відсутності доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи. Зауважив, що його підзахисного притягнуто до адміністративної відповідальності за нормою матеріального закону, яка не була чинною на час ухвалення постанови. Зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали адміністративної справи не містять у собі відомостей про дату, час та місце проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, спосіб проведення такого огляду, достовірних даних про посадових осіб, які проводили огляд, складали матеріали про адміністративне правопорушення, та прилад, за допомогою якого він проводився. Також зазначив про відсутність відомостей про склад та подію адміністративного правопорушення, який, начебто, наявний в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вказав, що матеріали справи місять розбіжності щодо даних свідків, а саме в їх поясненнях не зазначені дати народження цих свідків та в протоколі про адміністративне правопорушення і в поясненнях вказані різні адреси свідка ОСОБА_3 .

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. При цьому захисник Кравченко В.В. надіслав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №408948 від 17.08.2020 року, 17 серпня 2020 року, в 00.58 год., в м. Чернігові, по проспекту Миру, 20, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» серія ARHЕ-0065, результат позитивний - 1,07 проміле. При складанні даного протоколу ОСОБА_1 не заперечував викладені у ньому обставини, що підтверджується його власноручним записом (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Також, вищевказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9-10). На переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд водія ОСОБА_1 проведено за допомогою ARHЕ-0065 у присутності двох свідків, за результатами огляду виявлено позитивну пробу - 1,07%, який засвідчено підписами свідків і поліцейського, який його склав; результатом тестування на алкоголь приладу « Драгер» ARHF-0065, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 1,07 проміле алкоголю; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що огляд проведено на місці (а.с.5,6,7).

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної служби, так як порушив Правила дорожнього руху. В ході спілкування працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в лікарні. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер». Огляд водія проводився в присутності двох свідків. При продутті приладу «Драгер» у ОСОБА_1 виявлено 1,07% алкоголю, з чим останній був згоден.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що з матеріалів справи є незрозумілим, де саме ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, спростовується результатом тесту приладу «Драгер», з якого слідує, що огляд ОСОБА_1 проводився на місці зупинки, в м. Чернігові, по проспекту Миру, 20.

Наявність роздруківки з приладу «Драгер» з результатами тесту свідчить про безпідставність твердження сторони захисту про відсутність такого «чеку».

Крім того, факт проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу підтверджується поясненнями свідків, у присутності яких він був проведений.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) уповноважені складати адміністративні протоколи, у тому числі і щодо порушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Поліцейський патруль складається не менше як з двох поліцейських і кожен з них має право на оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, в той час як інший може відбирати пояснення у свідків, складати схеми тощо. Усі патрульні уповноважені на оформлення процесуальних документів, в тому числі і написання направлення водія на огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

У даному провадженні матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені різними поліцейськими, що не суперечить чинному закону та вимогам підзаконних актів. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення та направлення на огляд складений однією особою, що вказує на безпідставність доводів захисника.

Посилання сторони захисту на недоліки при оформленні акту огляду не заслуговують на увагу, оскільки неточності, які містяться у вказаному документі, не спростовують достовірності отриманих результатів огляду та якими встановлено, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Тим більше, акт огляду не є єдиним та самостійним доказом у справі, йому надано оцінку в сукупності з іншими доказами, поясненнями свідків та поясненнями самого водія, які маються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення працівниками поліції огляду на стан сп`яніння та оформлення протоколу, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу, до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи і в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ім`я та по-батькові інспекторів, які складали протокол, та маються розбіжності щодо анкетних даних свідків, є непереконливими та можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Суд не може перебирати на себе функцію обвинувача та займатись збиранням доказів у справі, а відповідно до положень КУпАП, суд надає оцінку наявним у справі доказам з урахуванням їх взаємозв`язку та обґрунтованості.

Отже, доводи сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за скоєне.

Твердження апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку з тим, що він не отримував повісток про час і місце розгляду справи за адресою його проживання та розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є непереконливими.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 достеменно знав про час і місце розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення про судовий розгляд 03.09.2020 року, клопотання захисника Кравченка В.В. про відкладення розгляду справи, а також судові повідомлення повернуті до суду з відміткою про те, що особа не з`явилася за їх отриманням. Дані обставини вказують на те, що ОСОБА_1 умисно ухилявся як від отримання судових викликів, так і від явки до суду, затягуючи таким чином строки розгляду справи з метою уникнення накладення адміністративного стягнення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Знаючи про те, що відносно нього складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, матеріали мають бути направлені на розгляд до суду, ОСОБА_1 недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами, не з`являвся за отриманням судових повідомлень, самостійно в канцелярії суду або ж на сайті Судової влади рухом справи та часом судового розгляду не поцікавився, отже суд прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол.

Відтак, доводи апелянта про несвоєчасне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи є неспроможними, і не свідчать, що його право на доступ до правосуддя було порушеним.

Частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З аналізу вказаної норми закону слідує, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Крім того, право ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи в суді було забезпечене апеляційним судом. Він належним чином був викликаний в судове засідання до суду апеляційної інстанції, де мав можливість надати пояснення по суті справи та докази на підтвердження своїх доводів, але своїм правом не скористався.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за нормою матеріального закону, яка не була чинною на час ухвалення постанови, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно з яким виключено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і за відповідні дії передбачено кримінальну відповідальність, тобто, цим Законом відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння посилено.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначенні положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, в даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 ст. 247 КУпАП, на яку вказує апелянт, у даному випадку також відсутня.

Відповідно до названого пункту, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Законодавцем чітко визначено, що провадження може бути закрито виключно у випадку скасування акту, яким встановлено адміністративну відповідальність.

Натомість, у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортним засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України № 321-ІХ від 03.12.2019 були декриміналізовані Законом № 720-IX з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кравченка В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний