Справа № 558/669/20
номер провадження 3/558/282/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року смт. Демидівка

Суддя Демидівського районного суду Рівненської області Олексюк А.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Демидівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , пенсіонерку, українку, громадянку України, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. ст. 55,59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягується вперше,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії АПР18 750381 від 07.11.2020 року, цього ж числа о 10.40 год ОСОБА_2 в с. Княгинине по вул. 17 Березня,63 Демидівського району в приміщенні магазину "Придорожній" обслуговувала покупців без захисної маски та захисних рукавичок, чим порушила вимоги постанови КМ України № 641 від 22.07.2020 року, таким чином власник магазину ОСОБА_1 не забезпечила контроль за дотриманням правил карантину продавцем.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнала та пояснила, що ОСОБА_2 проходить у неї стажування за направленням центру зайнятості та працює продавцем в неї магазині "Придорожній" с.Княгинине Демидівського району Рівненської області. Вона постійно проводить інструктаж з продавцем щодо дотримання правил карантину, тобто, що вона повинна обслуговувати людей з одягненою маскою та рукавичками. Вона, як підприємець, забезпечила свого продавця засобами захисту - масками та рукавичками, а також дизенфікуючими засобами. Це все знаходиться в магазині і використовується продавцем. Коли вона приїжджає в магазин, завжди застає свого продавця, коли вона обслуговує людей в масці та рукавичках. Вона постійно особисто контролює дані питання, знайомиться з діючим законодавством, тому що їй відомі наслідки за порушення правил карантину. З приводу того випадку 07.11.2020 року, коли працівники поліції склали на неї, як власника, протокол, продавець їй пояснила, що зранку о 09.00 год. вона відкрила магазин, людей в магазині не було та вона вирішила розпалити ОСОБА_3 , для обігріву приміщення, оскільки на вулиці було холодно. В цей час зайшли поліцейські і запитали, чому вона знаходиться без маски та рукавичок на робочому місці, на що продавець пояснила, що вони є в наявності, однак в магазині немає відвідувачів і вона знаходилась в підсобному приміщенні, займалася обігрівом магазину. При спілкуванні з поліцейськими відразу одягнула маску та рукавички.

На неї, як на власника магазину, поліцейські склали протокол за ст. 44-3 КУпАП. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за даною статтею.

В поясненнях ОСОБА_2 , долучених до протоколу, остання зазначає поліцейському, що вона дійсно працює в магазині продавцем та їй особисто відомо і їй доводив про це власник магазину, що в Демидівському районі та на території України діють карантинні обмеження у зв`язку з пандемією короновірусу СОVID-19. 07.11.2020 року вона зранку відкрила магазин та почала розпалювати камін для обігріву приміщення. Людей в магазині взагалі не було. В той час зайшли поліцейські і запитали, чому вона була без маски та рукавичок ( а.с. 9).

Будучи допитаною в якості свідка в суді, під час розгляду даного протоколу ОСОБА_2 додатково пояснила, що 07.11.2020 року о 09 годині вона відкрила магазин. Зранку людей в магазині взагалі не було і вона пішла в підсобне приміщення, щоб розпалити камін та обігріти приміщення магазину. Коли зайшли поліцейські, вона була без маски і рукавичок, тому що перебувала в підсобному приміщенні біля топки каміна. Відразу одягнула маску та рукавички, які були в наявності і лежали на робочому місці. Всіма захисними засобами, а також дезинфектором її забезпечила ОСОБА_1 , яка орендує дане приміщення та займається торгівельною діяльністю. Вона постійно проводить інструктаж щодо дотримання правил карантину. Вона, як продавець, завжди перебуває в масці та захисних рукавичках, коли обслуговує людей в магазині.

З відеозаписку на диску, долученого до протоколу, який було переглянуто під час розглдяду даного протоколу, вбачається, що коли зайшли поліцейські в магазин, ОСОБА_2 виходила з підсобного приміщення, де знаходилася топка каміна. На ній не було маски та рукавичок і вона пояснила поліції, що розпалювала камін. В магазині не було жодного покупця. Продавець відразу одягла маску та рукавички при поліцейських, які лежали в неї на робочому місці. Всі захисні засоби були в наявності в магазині та дезинфектор. Вона пояснила, що власником магазину є ОСОБА_1 , яка забезпечила продавця всіма засобами індивідуального захисту Також постійно роз`яснювала продавцю про дотримання вимог щодо карантину. З відеозапису не вбачається, що продавець будь-кого обслуговувала в магазині. Спілкувалася з поліцейськими в масці та захисних рукавичках.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка - продавця ОСОБА_2 , дослідивши інші докази, дійшла наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи вимоги ст. 254 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. ст. 251, 252 КУпАП, суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних даних", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

Під час розгляду даного протоколу ОСОБА_1 вину не визнала, вважає що в її діях відсутні винні умисні чи необережні дії, що становлять склад даного адміністративного правопорушення. Нею проводиться постійна роз`яснювальна робота з продавцем щодо дотримання правил карантину, а також вона, як підприємець, забезпечила продавця магазину ОСОБА_2 засобами індивідуального захисту-масками, захисними рукавичками та дезинфікуючими засобами, вони завжди є в наявності в магазині.

Крім того, вона не є власником магазину, а користується ним на підставі договору оренди, а також займається підприємницькою діяльністю.

Пояснення ОСОБА_1 повністю підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_2 , відеозаписом, долученим до протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення складено 07.11.2020 року та надійшов до суду 09.11.2020 року за ст.44-3 КУпАП. Відповідно до Закону Укроаїни від 06.11.2020 року ст.44-3 доповнено частиною другою . Даний Закон набрав чинності 22.11.2020 року. З огляду на такі зміни, вважаю за необхідне розглядати даний адміністративний протокол за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Аналізуючи докази в даній адміністративній справі приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений саме ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а також не вбачаються винні умисні чи необережні протиправні дії даного підприємця, які направлені на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних даних", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, які діяли на момент складення даного протоколу, а саме як зазначено в протоколі, дії спрямовані на незабезпечення контролю за дотриманням правил карантину продавцем ОСОБА_2 .

Крім того, як при складанні даного протоколу так і під час розгляду даного протоколу в суді не встановлено жодним доказом, що продавець магазину ОСОБА_2 здійснювала обслуговування покупців без маски та захисних рукавичок, поліцейськими не встановлено жодного свідка вказаних у протоколі подій, хоча зазначено, що продавець здійснювала обслуговування покупців.

Із рапорту долученого до протоколу (а.с10) вбачається, що 07.11.2020 року надійшло повідомлення зі служби 102 ДОП ОСОБА_4 про те, що 07.11.2020 року о 10.10 за адресою АДРЕСА_2 в магазині "Придорожній" виявлено продавця ОСОБА_5 , яка порушує правила карантину, перебуває без маски та рукавичок. В даному протоколі про адміністративне правопорушення дана особа взагалі не зазначена, тобто обставини викладені в рапорті не співпадають з обставинами викладеними в протоколі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами відсутні, а ті що додані не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суддя може беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

З цих підстав суддя дійшла до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 10, 11, 44-3, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

СУДДЯ: