Справа № 266/5939/20
Провадження№ 3/266/2292/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пантелєєв Дмитро Геннадійович, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу Превенції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу серія ВАБ 174120 від 12.11.2020 року, ОСОБА_1 12.11. 2020 року о 09:00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання АДРЕСА_2 , не виконала своїх батьківських обов`язків у відношенні своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась за адресою: вул.Бахчіванджи, 10-12 без догляду дорослої особи та вживала спиртні напої і палила тютюнові вироби, тим самим ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення визнається, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Згідно зі статті 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.
Подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП та вина ОСОБА_1 у його вчиненні, повністю підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом серія ВАБ 074120 від 12.11.2020 року, поясненнями ОСОБА_2 , відібраної у присутності ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_3 , довідкою про результати перевірки за повідомленням оператора «102».
Суддя вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме невиконання батьками своїх батьківських обов`язків.
При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер вчиненого правопорушення, ступень провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і дані про його особу, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення, яке буде достатнім та необхідним для запобігання вчинення нею у подальшому адміністративних правопорушень та призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції статті.
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягненню.
Керуючись ст.ст.184,178, 283-284 КУпАП, суддя -
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: Д.Г.Пантелєєв