Справа №461/8803/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф., розглянувши за участю представника особи відносно якої складено протокол адвоката Оприска М.В., матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №522757 від 17.10.2020 року, 17.10.2020 року о 19 год. 52 хв. за адресою: м. Львів, пр. Шевченка, 8, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів,почервоніння очей і покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення, в яких зазначив, що 17.10.2020 перебував на святкуванні дня народження та попросив свого товариша працівника ПП «ВК-Вольт», який в той день їздив на належному підприємству автомобілі Toyota Camry забрати його, завезти по деяких справах та залишити йому автомобіль. ОСОБА_2 під`їхав в центр приблизно перед 20:00 год. і сказав виходити. Однак він трохи затримався на святкуванні, ОСОБА_2 набрав його ще декілька раз та повідомив, що поспішає та припаркувався не у зовсім дозволеному місці, після цього ОСОБА_1 вийшов та забрав у нього ключ та технічний паспорт від автомобіля. на автомобілі він нікуди не їздив, за кілька хвилин, коли він стояв біля авто, двері якого були відчинені, до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він повинен пройти огляд на стан сп`яніння. Він відповів їм, що не є водієм цього авто і не їхав ним нікуди.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Оприско М.В. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях. Зазначив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише перебував поруч із ним, а тому він не може вважатися водієм у розумінні п.1.10 ПДР та не зобов`язаний на вимогу поліцейського проходити огляд на стан сп`яніння.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п.п.3,5 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВСУ МОЗУ від 09.11.2015 № 1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення медичного огляду затверджений відповідною Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року та низкою інших нормативно-правових актів, зокрема таких як Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року.

Такий огляд проводиться працівником поліції або лікарем закладу охорони здоров`я чи фельдшером в сільській місцевості. Кожен з видів огляду має свої особливості, що полягають зокрема в тому, що у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатами такої перевірки, особа направляється до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд має бути здійснений не пізніше ніж 2 годин з моменту виявлення для нього підстав та в присутності працівника поліції.

За результатами огляду закладом охорони здоров`я має бути складено висновок у 3 примірниках: по одному для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. У випадку виявлення стану сп`яніння, висновок додається до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я поліцейським, в присутності 2 свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально описуються ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на наступне.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що 17.10.2020 року близько 20:00 год. ОСОБА_1 попросив забрати його з місця святкування. Зазначив, що припаркувався у недозволеному місці, поспішав, тому передав ключі від автомобіля ОСОБА_1 , якого мав забрати друг. ОСОБА_1 автомобілем не керував, не порушував Правил дорожнього руху України, тому відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із відеоматеріалів, які долучені до протоколу, фіксації моменту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не встановлено, а зафіксовано лише факт перебування гр. ОСОБА_1 біля автомобіля, що саме по собі не може стверджувати факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу серії ДПР18 №522757 від 17.10.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, почервоніння очей і покриву обличчя.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Оцінюючи долучений до протоколу відеозапис, суд вважає, що, в контексті п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки факт керування не доводиться долученими до протоколу доказами.

Відповідно до п.6 розділу II Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, однак суду не надано доказів того, що автомобіль перебував у русі та був зупинений працівниками поліції. Долучена до протоколу постанова не фіксує сам факт керування, хоча і відображає порушення безпосередньо пов`язане із керуванням транспортним засобом. Однак, судом не досліджуються обставини які стосуються вчинення іншого правопорушення, а лише враховується те, що сама по собі наведена постанова, в сукупності із запереченням особою якої вона стосується факту керування автомобілем, та за відсутності будь-яких інших доказів керування транспортним засобом, не можуть бути взяті до уваги як законна підстава для притягнення даної особи до відповідальності та належний доказ вчинення правопорушення. Оцінюючи долучену до протоколу постанову, суд також враховує, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, тобто коли процесуальне рішення про притягнення особи до відповідальності ґрунтується на належних та допустимих доказах, які, як видно з матеріалів справи, до даного протоколу не долучені (наведене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Недоведення належними та допустимими доказами вчинення саме ОСОБА_3 порушення правил дорожнього руху, та не доведення, що саме він є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення вказує на відсутність законних підстав притягнення його до адміністративної відповідальності.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Крім того, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 в ході розгляду справи є не доведеною.

Таким чином, наведені вище доводи та мотиви свідчать про те, що детально досліджені та перевірені в ході судового засідання докази, зокрема протокол та долучені до нього документи, є недопустимими та неналежним і не можуть бути законною підставою для притягнення особи до відповідальності.

При цьому, суд виходить з того, що збирання доказів або виклик свідків з ініціативи суду, що розглядає справу про адмінправопорушення, в тому числі й з метою своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (ст. 245 КУпАП) є незаконним, оскільки це становитиме порушення принципу змагальності, права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), про що наголошено ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відтак, суд не наділений процесуальними повноваженнями збирання доказів на доведення тих чи інших обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення суду не надано, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції станом на 04.06.2020 року), а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.130, 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Романюк В.Ф.