Справа № 559/1978/20
Номер провадження 3/559/949/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. за участі захисника адвоката Альонової М.Б. розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якому роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.09.2020 о 16 год. 40 хв. в смт.Смига по вул..Б.Хмельницького, водій ОСОБА_1 керував мопедом Honda Tact н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ, за допомогою газоаналізатора Alcotest №6810, у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №1537 від 18ю09ю2020, результат огляду становить 0,35 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 16.10.2020 ОСОБА_1 вину не визнав, оскільки скутером не керував, а вів його несправним, свідків під час проведення огляду працівники поліції не залучали, копію протоколу не надавали.

В судовому засіданні 16.10.2020 було допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що під час проведення огляду ОСОБА_1 присутнім не був, а підписував лише в м.Дубно протокол, який надали працівники поліції.

16.10.2020 судове засідання було відкладено, для витребування відеозапису подій, викладених у протоколі, виклику свідка ОСОБА_3 та виклику працівників поліції.

06.11.2020 в судове засідання свідок ОСОБА_3 не з`явився, причини неявки суду невідомі. Відеозапис подій працівниками поліції надано не було, працівники поліції в судове засідання не з`явилися. У зв`язку із чим судове засідання було повторно відкладено.

В судовому засіданні 01.12.2020 було допитано поліцейського СРПП №3 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області капрала поліції ОСОБА_4 , як особу, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, який пояснив суду наступне. 18.09.2020 він разом із інспектором Приходько О.М. патрулювали Дубенський район, від чергового надійшло повідомлення, що в смт Смига, водій мотоцикла перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Ідучи по дорозі в смт Смига, було помічено гр. ОСОБА_1 , який перебував на скутері, його зупинили, документів при собі на транспортний засіб він не мав, водійського посвідчення на категорію «А» не отримував. В останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора. Результ огляду був позитивний. Свідки під час огляду присутніми не були.

В судовому засіданні 01.12.2020 захисник ОСОБА_1 адвокат Альонова М.Б. просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, в решті надала пояснення згідно поданого заперечення (а.с.18).

В судовому засіданні 01.12.2020 ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника, провадження у справі просив закрити.

Свідок ОСОБА_3 , який повідомлявся судом про час, місце та розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши повно, об`єктивно матеріали справи, та з`ясувавши всі обставини справи, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимогст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так згідно п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція).

Так згідно п. 2 Розділу 1 "Загальні положення" Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому ознаками алкогольного сп`яніння є:- запах алкоголю з порожнини рота;-порушення координації рухів; -порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці (п. 2 Розділу 1 "Загальні положення" Інструкції ) .

Огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. Розділу 1 "Загальні положення" Інструкції ) .

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).(п. 7 Розділу 1 "Загальні положення" Інструкції )

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Так ч.1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП)..

Під час судового розгляду було встановлено, що в протоколі серії ДПР18 №093307 зазначено, що він складений 18.09.2020 о 17 год. 00 хв. в смт Смига по вул..Б.Хмельницького, за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У графі "Свідки чи потерпілі" зазначено осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, як встановлено із показів ОСОБА_2 наданих в судовому засіданні, що і підтверджено особою, яка склала протокол, дані свідки під час проведення огляду були відсутні, а протокол підписували у м.Дубно.

До протоколу серії ДПР18 №093307 від 18.09.2020 в якості доказів вини ОСОБА_1 долучено акт огляду водія, в якому зазначено, що свідками огляду були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , однак, як уже зазначалося, дані свідки під час проведення огляду присутніми не були.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП, яка передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП - в даному випадку на особу, що склала протокол.

При цьому, презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997 передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010у справі щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того,стаття 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Отже, суд у цій справі констатує, що було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, що в силу припису ч.5 ст.266 КУпАП України вважається недійсним.

Наявність протоколу, без підтвердження іншими належними доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність «поза будь-яким розумним сумнівом» факту того, що ОСОБА_1 о 16 годині 40 хвилин керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак вважаю, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Так зокрема п.1 ч.1 ст.247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до положень ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи

Оскільки, судом приймається рішення про закриття справи відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП судовий збір стягненню не підлягає

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець