Провадження № 33/4808/562/20
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черкез І.М.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черкез І.М.

на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року о 04-05 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Довженка, 3, керував транспортним засобом марки "Mercedes Benz E200", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" в присутності двох свідків.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Черкез І.М. подали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що постанова суду винесена внаслідок неповноти судового розгляду, без вивчення матеріалів справи, з порушенням процесуального та матеріального права, є необґрунтованою, незаконною і підлягає скасуванню.

Звертають увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що до матеріалів справи додано диск із наявним відеозаписом відео-реєстратора із службового автомобіля уповноважених осіб, а тому він не повинен братись до уваги, оскільки даний відеозапис вважається неналежним доказом.

Вказують на те, що відеозапис містить чіткі фрагменти, де ОСОБА_1 звертає увагу працівників поліції на те, що він є хворим та за годину до моменту зупинки приймав відповідні ліки за вказівкою сімейного лікаря, які містять етанол, що підтверджується довідкою ЛКК №111 від 29.10.2020 року, у якій зазначено, що останній перебував на амбулаторному лікуванні з 07.10.2020 року по 17.10.2020 року із діагнозом ГРВІ та гострий фаринготрахеїт.

Звертають увагу на те, що судом не взято до уваги, що згідно виписки із медичної карти від 21.09.2020 року, мати ОСОБА_1 , яка проживає разом із ним, мала два позитивні тести на КОВІД-19 і перебувала дома для подальшої самоізоляції, через що ОСОБА_1 приймав ліки, оскільки відчував симптоми хвороби та намагався уберегти себе та рідних від подальшого його розповсюдження.

На думку апелянтів, при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було порушено Інструкцію із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, оскільки відеозйомка не була безперервною до її завершення.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Черкез І.М. вказують на те, що свідками були підписані чисті бланки, які в подальшому були заповнені і свідки не були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. У свідченнях свідків не зазначено, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , підписи свідків на різних документів, долучених до матеріалів справи, різняться між собою, з чого слід зробити висновок, що зміст пояснень так званих свідків складені всупереч дійсним обставинам справи.

Апелянти вказують на те, що ОСОБА_1 працівникам поліції пояснення з приводу вчиненого правопорушення письмово не надавав, оскільки йому це не пропонувалось, а суд першої інстанції розглянув справу за відсутності свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не відповідає вимогам ст.245 КУпАП.

Також, протокол про адміністративні правопорушення містить виправлення в графі протоколу дати народження, що є недопустимо у відповідності до вимог закону.

На адресу суду було направлено клопотання його представника адвоката Черкез І.М. про скерування матеріалів справи для розгляду по місцю проживання ОСОБА_1 , оскільки він перебував на самоізоляції у зв`язку із симптомами КОВІД-19, та в якому зазначено про його бажання бути присутнім під час розгляду справи та надати пояснення.

Вважають, що таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений права надати пояснення щодо висунутого обвинувачення.

Крім того, звертають увагу, що суд розглянув справу у місячний строк з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, а не у трьох місячний як це передбачено законом, а тому будь яких намагань затягування розгляду справи у сторони захисту не вбачаєтеся.

Стверджують, що судом винесено постанову без дотримання вимог ст.245 КУпАП без повного дослідження обставин справи, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Також, апелянти зазначають, що на момент складання протоколу про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, акт, який до 01.07.2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння скасований з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України. 03.07.2020 року ці дії були декриміналізовані з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст.130 КУпАП. Закон №720-ІХ в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період дії ст.286-1 КК України з 01 до 03 липня 2020 року, і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст.130 КУпАП в редакції до 01.07.2020 року, оскільки не пом`якшує відповідальність водіїв, не скасовує таку відповідальність та не покращує їх становище. Відтак по відношенню до дій водія не можливо застосувати ст.130 КУпАП в редакції до 01.07.2020 року, оскільки вона скасована Законом №2617-VIII, який зворотної дії немає, а також і ст.130 КУпАП в редакції Закону №720-ІХ, який також немає зворотної дії на правовідносини, що існували до 01.07.2020 року.

Просять викликати в судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а розгляд справи провести за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 ..

Таким чином, апелянти просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Черкез І.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черкез І.М., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню і постанову судді необхідно скасувати та прийняти нову постанову з наступних підстав.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник адвокат Черкез І.М. посилаються на те, що суд першої інстанції за наявності даних про неможливість їх участі у судовому засіданні безпідставно розглянув справу без їх участі, чим порушив право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Зі змісту мотивувальної частини постанови судді вбачається, що суд виходив з того, що захисником Черкез І.М. було подано безпідставне клопотання про передачу матеріалів справи за місцем проживання правопорушника, а саме до Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Разом з тим суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у своєму клопотанні захисник також вказував на неможливість прибути в судове засіданні, призначене на 03.11.2020 року з поважних причин.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що справа надійшла до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 20.10.2020 року, яка була призначена до розгляду на 03.11.2020 року. Повідомлення суду було відправлено 22.10.2020 року, про що свідчить штам суду (а.с.9). 21.10.2020 року на електронну адресу Івано-Франківського міського суду захисником Черкез І.М. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та надав підтверджуючі документи про укладення угоди на захист прав ОСОБА_1 . З матеріалами справи захисник адвокат Черкез І.М. ознайомився 27.10.2020 року, про що свідчить його власноручний підпис на заяву (а.с.16). Захисник адвокат Черкез І.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 на адресу суду надіслав клопотання (а.с.21), яке зареєстроване Івано-Франківським міським судом 02.11.2020 року, про скерування справи на розгляд по суті за місцем проживання ОСОБА_1 до Кіцманського районного суду Чернівецької області. У даному клопотанні захисник також просив розгляд справи провести за присутності ОСОБА_1 , який бажає надати пояснення по суті справи. у клопотанні захисник Черкез І.М. також зазначив, що не може з`явитись в судове засідання 03.11.2020 року у зв`язку із його зайнятістю в інших справах та в іншому суді.

Разом з тим, за наявності клопотання захисника про перенесення розгляду справи у зв`язку із неможливістю з`явитися в судове засіданні, суд першої інстанції, у першому призначеному судовому засіданні, яке було призначено на 03.11.2020 року розглянув справу по суті за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черкеза І.М.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право мати захисника, приймати участь у судовому засіданні, оскаржувати судові рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та в порушення вимог ст.268 КУпАП , ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наявності клопотання захисника про перенесення розгляду справи у зв`язку із неможливістю з`явитися в судове засіданні, розглянув справу у першому призначеному судовому засіданні за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, внаслідок чого грубо порушив право на захист і постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Так, завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Черкез І.М. та ОСОБА_1 повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та вказали на те, що вважають висновок суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 заперечував вживання спиртних напоїв та вказав про вживання ним лікарських препаратів за призначенням сімейного лікаря. Вважають, що огляд ОСОБА_1 на визначення алкогольного стану не відповідав вимогам діючого законодавства, протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом у справі, оскільки містить виправлення та складений за відсутності свідків, які підписали чистий бланк протоколу завчасно. Розгляд справи судом було проведено за відсутності свідків, а тому їх свідчення не можна брати до уваги. Підписи свідків різняться на документах, що містяться в матеріалах справи, а тому їх свідчення не можна вважати правдивими та достовірними.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту пояснень, які ОСОБА_1 надав в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не заперечує, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням та те, що він дійсно на законних підставах був притягнутий до адміністративної відповідальності за відсутність страхового полісу. Визнає, що на пропозицію працівників поліції він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, однак не згідний з висновком про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння через вживання спиртного, оскільки алкогольні напої він не вживав та вважає, що спеціальний технічний засіб показав відповідний позитивний результат у зв`язку з тим, що він приймав лікарські препарати за призначенням свого сімейного лікаря. Не заперечує, що огляд на стан сп`яніння проводився поліцейським в присутності двох свідків та те, що він погодився з результатом, який показав спеціальний технічний засіб та підписав відповідний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п. п. 7, 8 відповідної Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з результатами огляду, який було проведено поліцейським; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПДР18 № 404427 від 10.10.2020 року ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року о 04.05 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Довженка, 3, керував транспортним засобом марки "Mercedes Benz E200", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Ковалюк Т.Я., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи у Івано-Франківському міському суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у вказаному протоколі.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх анкетними даними та власноручними підписами.

Зазначено що до протоколу про адміністративне правопорушення додаються пояснення свідків, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківка «Драгер», відео з нагрудних реєстраторів, рапорт та копія постанови.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом, а у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно написав пояснення про те, що не вживав алкогольні напої.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у якого було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 7510 ARMF- 0269 (а.с.2) від 10.10.2020 року при проведенні тесту №185, щодо огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.34 проміле. Вказана роздруківка підписана ОСОБА_1 та свідками (а.с. 2).

Зі змісту Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Drager Alcotest 7510 ARMF- 0269 вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота.

Відповідно до даного Акту під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 034 проміле.

У графі «з результатами згоден» даного акту ОСОБА_1 власноручно поставив підпис, що свідчить про його згоду із результатами проведеного огляду. (а.с.3).

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що дійсно підписав Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак стверджує, що спиртні напої він не вживав і вказаний результат був отриманий у зв`язку із вживанням ним лікарських препаратів.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що згода водія з результатами огляду, який був проведений поліцейським з використанням технічних засобів, повинна бути оформлена належним чином, оскільки саме від наявності такої згоди залежить чи можливо допускати результати такого огляду в якості доказу по справі чи він буде визнаний допустимим доказом.

Так, відповідно п.10 розділу II вищевказаної Інструкції, яким встановлюється порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП і до нього повинен бути долучений Акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що саме Акт огляду є відповідним правовим процесуальним документом, який дозволяє встановити ставлення водія транспортного засобу до позитивного результату, який було отримано під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Зміст відповідного акту огляду на стан алкогольного сп`яніння дозволяє суду прийти до висновку про те, що ОСОБА_1 , після проходження огляду за допомогою технічного засобу поліцейським у присутності двох свідків погодився з встановленим позитивним результатом.

Оскільки ОСОБА_1 повністю погодився із отриманим результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, то у працівника поліції були відсутні правові підстави для доставки водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Згода водія ОСОБА_1 із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння у виді 0.34 проміле, який було отримано за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 ARMF- 0269 від 10.10.2020 року при проведенні тесту №185 має своїм правовим наслідком визнання такого результату належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 дійсно пув зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер. В результаті проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків було встановлено, що спеціальний технічний засіб показав позитивний результат -0.34 проміле, після чого поліцейським було роз`яснено, що вказаний результат перевищує максимально допустиму норму концентрації алкоголю в крові і свідчить про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. На неодноразові запитання працівників поліції чи погоджується ОСОБА_1 з отриманим результатом, останній відповідав, що погоджується.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння та процесуальну поведінку його учасників.

Зокрема, зі змісту відеозапису та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків.

В протоколі про адміністративне правопорушення та Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх анкетними даними та власноручними підписами.

Вказані свідки не допитувались в суді першої інстанції і в суді апеляційної інстанції, однак правова оцінка їх письмових пояснень не впливає на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушення, оскільки вона повністю підтверджується сукупністю інших доказів, які бути досліджені судом апеляційної інстанції та відповідним відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, стосується обставин вчиненого правопорушення та дозволяє об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 повністю визнає, що в результаті огляду проведеного поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу було отримано результат у виді 0.34 проміле та те, що він підписав Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стороною захисту не доведено обґрунтованість клопотання про необхідність допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки не вказано які додаткові дані, які мають істотне значення для розгляду справи можуть повідомити вказані свідки.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що підписи свідків різняться на документах, що містяться в матеріалах справи, оскільки така оцінка має суб`єктивний характер і не свідчить про фальсифікацію чи невідповідність наявних даних в процесуальних документах.

Доводи сторони захисти про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без участі свідків не свідчать про наявність процесуального порушення, оскільки відповідно до даних. які зазначені у протоколі, вказані свідки тільки підтверджують своїм підписом правильність записаних анкетних даних.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи про недійсність протоколу про адміністративне правопорушення через наявні в ньому виправлення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, дійсно має виправлення в частині зазначення року народження ОСОБА_1 .

Апеляційний суд неодноразово вказував на неприпустимим здійснення в протоколі про адміністративне правопорушення виправлень, які стосуються істотних обставин вчиненого правопорушення, впливають на розуміння особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, суті висунутого обвинувачення та не дозволяють організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, виправлення в частині року народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не впливають на суть висунутого обвинувачення і не має принципового значення для вирішення питання про доведеність обвинувачення, оскільки не стосуються істотних обставин вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також вважає безпідставними твердження ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черкез І.М. про те, що отриманий в результаті проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння результат у виді 0.34 проміле міг бути наслідком вживання лікарських препаратів, що виключає адміністративну відповідальність та свідчить про відсутність складу правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаних доводів вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Черкез І.М. фактично визнають, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та, однак стверджують, що стан алкогольного сп`яніння виник внаслідок вживання лікарських препаратів. Разом з тим, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП виникає саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При вирішанні питання про наявність відповідного складу адміністративного правопорушення не має значення причина за якою у водія транспортного засобу виник стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що водій транспортного засобу не несе відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння тільки за наявності підстав, які виключають адміністративну відповідальність та передбачені ст.17 КУпАП.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Сукупність досліджених судом доказів поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши сукупність наявних доказів по справі, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року о 04 год.05 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Довженка, 3, керував транспортним засобом марки "Mercedes Benz E200", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" в присутності двох свідків.

Апеляційний суд вважає, що посилання апелянта про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що в даний час відсутня відповідальність, передбачена ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки такі дії законодавець відніс до кримінальних проступків і відповідальність за ці дії передбачена ст.286-1 КК України, є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст.58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вказана норма Основного Закону знайшла своє відображення також в ч.2 ст.5 КК України, де зазначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У результаті внесення змін до статті 130 КУпАП відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, була посилена та встановлена відповідна кримінальна відповідальність.

Посилання сторони захисту на вищевказаний закон носить деструктивний характер, оскільки вказаний закон значно погіршує становище обвинувачених у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з тим, що передбачає більш сувору кримінальну відповідальність за вчинення правопорушення.

Так, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617 VIII , з 01 липня 2020 року, було посилено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і встановлено кримінальну відповідальність за ст. 286-1 КК України.

Однак в подальшому, Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд враховує, що обрана законодавцем юридична техніка полягала не у внесенні змін до закону, яким встановлено відповідальність за правопорушення, а у внесенні змін до закону, яким були внесені відповідні зміни раніше.

Разом з тим, такий порядок внесення змін до національного законодавства відповідає принципу правової визначеності, оскільки дозволяє встановити спрямованість волі законодавця і визначити мету з якою були внесені вказані зміни та прийти до висновку про те, що законодавець фактично відмовився від намагання посилити відповідальність за керування транспортними засобами, особами, які перебувають у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, яка була встановлена ст.130 КУпАП до 01.07.2020р. та знову повернув попередню редакцію вищевказаної статті закону.

З огляду на те, що на час вчинення адміністративного правопорушення стаття 130 КУпАП знову діє в попередній редакції, за якою щодо ОСОБА_1 і було складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, передбачені п.6 ст.247 КУпАП, відсутні.

При призначенні стягнення ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, позитивну характеристику за місцем проживання, ступінь його вини, склад його сім`ї та матеріальне становище, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначити більш м`яке стягнення ніж штраф в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із зміною в 2020 році розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черкез І.М. задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв