КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4213/2020 Суддя І інстанції - Стасенко Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Згідно з постановою судді 21 червня 2020 року, приблизно о 22-й годині, на 66 км автодороги М-07 "Київ-Ковель" в Бородянському районі Київської області, в напрямку м. Ковеля, ОСОБА_1 керував автомобілем "Toyota RAV 4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт посилається на порушення вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та фальсифікацію доказів у справі.

Не заперечуючи тієї обставини, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проведення огляду, ОСОБА_1 стверджує, що він не керував автомобілем, а перебував у якості пасажира в автомобілі, яким керувала його дружна ОСОБА_2 , що підтверджується її поясненнями та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Також апелянт стверджує, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, він та його дружина на своєму автомобілі поїхали додому в с. Поташня Бородянського району, за кермом була дружина.

Проте в матеріалах справи є розписка від імені ОСОБА_3 , про те, що він зобов`язується доставити автомобіль ОСОБА_1 до місця зберігання за адресою м. Ірпінь, Київської області, де апелянт не проживає. Вказану розписку апелянт вважає сфальсифікованою поліцейськими.

Також апелянт звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не вівся безперервно та вважає, що частина відеозапису була знищена поліцейськими, як така, що не вигідна працівникам поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення, показаннями свідка ОСОБА_4 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рапортом поліцейського від 21.06.2020, розпискою ОСОБА_3 про зобов`язання доставити автомобіль "Toyota RAV 4", реєстраційний номер НОМЕР_1 до місця зберігання АДРЕСА_1 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 09 січня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду першої інстанції була допитана свідок ОСОБА_2 - дружина особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, яка підтвердила пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Суддя районного суду не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ці пояснення спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу перебували інші особи, окрім ОСОБА_1 , свідків та поліцейських.

Сам ОСОБА_1 не заявляв на місці зупинки транспортного засобу про те, що він не перебував за кермом автомобіля, а автомобілем керувала його дружина.

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, прохав працівників поліції не складати відносно нього протокол, та після з`ясування обставин зажадав від поліцейських повернути йому ключі від автомобіля, на що отримав відповідь про те, що ключі у нього ніхто не відбирав, а від управління автомобілем він відсторонюється, оскільки перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому ОСОБА_1 , вимагаючи від поліцейських повернути йому ключі від автомобіля, заявив про те, що приїхала його дружина, проте згідно з наявними у справі матеріалами свідка ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу не було.

Про те, що ОСОБА_1 відсторонювався від керування транспортним засобом свідчить наявна в матеріалах справи розписка ОСОБА_3 про зобов`язання доставити автомобіль "Toyota RAV 4", реєстраційний номер НОМЕР_1 до місця зберігання м. Ірпінь, вул. Жовтнева 162.

Посилання апелянта на те, що він не зареєстрований та не проживає за адресою, зазначеною в розписці, спростовуються матеріалами справи.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , про що було зазначено у протоколі.

При розгляді справи в суді першої інстанції повістки про виклик до суду надсилались ОСОБА_1 за цією ж адресою, а у своїх клопотаннях до суду ОСОБА_1 вказував адресу АДРЕСА_1 , як на місце його реєстрації (а.с. 12, 14, 16).

Щодо безперервності відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то суддя апеляційного суду відмічає, що на відеозапису зафіксовані всі події щодо обставини, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та, власне, обставин складання протоколу.

Апелянт, вказуючи на те, що частина відеозапису була знищена поліцейськими, разом з тим, не вказує на події, які відбувались, коли відеозапис не вівся, та не вказує, яким чином ці події могли вплинути на висновок, викладений у постанові судді районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є законною і обґрунтованою, тому підстав для її скасування і закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська