КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 759/4751/20
Номер провадження : 33/824/1773/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Пасічник В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Осоки О.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 08 березня 2020 року близько 20 год. 20 хв., в порушення п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі - Правила), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 17, автомобілем «СУЗУКІ» д.н.з. НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Осока О.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник зазначає про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, як вид покарання.

Крім того, як вказує апелянт, у матеріалах справи та в тексті постанови не видно, щоб судом досліджувались та враховувались матеріали, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували місце його роботи, професію, характеристику, сімейний стан.

Зокрема, на думку апелянта, судом першої інстанції було порушено принцип рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, оскільки, розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом було надано перевагу доказам наданих однією стороною, і позбавлено можливості надати докази іншою стороною.

При цьому, як звертає увагу апелянт, суд в оскаржуваній постанові вказує, що « ОСОБА_1 08 березня 2020 року близько 20 год. 20 хв., в порушення п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі - Правила), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 17, автомобілем «СУЗУКІ» д.н.з. НОМЕР_1 », тоді коли у володінні і у власності ОСОБА_1 відсутній автомобіль «СУЗУКІ» з державним номером НОМЕР_1 , більше того, матеріали подані співробітниками поліції до суду, і протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 311426, що був предметом розгляду судової справи, стосувались мопеда марки «СУЗУКІ», яким нібито керував ОСОБА_1 .

Крім того, як вказує апелянт, суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не керував мопедом, а йшов по узбіччю, біля Кільцевої дороги котивши мопед, на якому не був ввімкнений двигун, а відтак, як вважає апелянт, це не є порушенням Правил дорожнього руху.

Також, апелянт зазначає про те, що в матеріалах справи міститься розписка про те, що якась особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв на себе обов`язок доставити мопед до місця проживання ОСОБА_1 , яким чомусь визначено вулицю Горького, 16 в м. Обухів, Київської області, проте, це не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 , як йшов з вказаним мопедом поряд з узбіччям до того, як на нього склали адміністративний протокол, так і після цього продовжив котити його, і ці обставини можуть підтвердити і співробітники поліції та свідки, а ОСОБА_3 може підтвердити те, що ніякого мопеда він не забирав.

Просить апелянт взяти до уваги і те, що хоча суд першої інстанції аналізуючи докази з точки зору їх допустимості вважає вину ОСОБА_1 доведеною, проте, відповідно до пояснень свідків, останні підтверджують, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, і в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, і більше жодних пояснень від свідків не надходило, а про те чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом свідки не знають.

Звертає увагу апелянт на те, що показання свідків були занотовані працівниками поліції, що ставить під сумнів упередженість їх пояснень, а відтак і самі показання свідків, як доказ по справі, до того ж на протоколі відсутній підпис одного із свідків, а на наданому до суду відео не зрозуміло, чи були взагалі свідки під час огляду ОСОБА_1 поряд, чи ні.

На думку апелянта, не можливо ідентифікувати і відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи, як запис із нагрудної «боді камери» поліцейського, який фіксував події 08.03.2020 року приблизно о 20 годині 20 хв., так як взагалі не зрозуміло, хто присутній на відеозаписі, не відомо, чи був ОСОБА_1 водієм транспортного засобу, та чи був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, у зв`язку з чим працівники поліції дійшли висновку, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чи пропонував інспектор поліції пройти огляд на стан сп`яніння водієві ОСОБА_1 , і якщо пропонував, то чи пояснював права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи пропонував інспектор поліції, у разі незгоди із результатами огляду проведеного на місці, пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що в результаті є грубим порушенням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та грубим порушенням проведення процедури огляду особи на стан сп`яніння.

Зазначає захисник і про те, що при розгляді справи судом не було викликано та допитано, а ні інспектора УПП в м. Києві ГПП, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №311426, а ні свідків, що були зазначені у протоколі та взагалі не перевірялась правомірність зупинки транспортного засобу поліцейськими, а також судом не досліджувався факт вчинення адміністративного правопорушення та процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, який при цьому не був водієм транспортного засобу.

Не звернув увагу суд, як вважає апелянт, на той факт, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а також, не з`ясував, що позбавлення права керування його транспортним засобом ставить ОСОБА_1 та його сім`ю у скрутне матеріальне становище.

Вказує апелянт, зокрема на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 311426, зазначено, що огляд ОСОБА_1 на стан його сп`яніння було проведено з його згоди за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків, в той же час, поряд з Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, серед матеріалів, які знаходяться в справі, міститься Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що інспектор роти Марков Б.Ю. нібито доставив ОСОБА_1 до Боярської ЦРЛ 08 березня 2020 року о 20 год. 20 хв. для дослідження його на стан сп`яніння, проте, як вказує апелянт, даний документ не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 ніхто до лікарні не доставляв, при цьому, направлення було складене о 20 год. 20 хв., тобто в той час, коли за даними поліції ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та в матеріалах справи відсутній і висновок результатів такого огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на висновок судді про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, зокрема даними, що містяться: у протоколі про адмінпорушення, акті огляду водія на стан сп`яніння, показаннях свідків - очевидців такого огляду, даних тесту на алкоголь за допомогою алкотестера «Драгер», який показав результат - 0,96 %, а також на відеозапису з камер поліції, суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, наведені в оскаржуваній постанові докази не можуть бути визнані такими, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, оскільки вони були отримані з істотними порушеннями вимог закону та відомчих нормативних актів, якими повинен був керуватися поліцейський під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто не будь-яку особу, яка досягла на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, а лише особу, яка керує транспортним засобом.

Незважаючи на вказані вимоги закону, в матеріалах справи відсутні, а в оскаржуваному судовому рішенні не наведено беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 близько 20 год. 20 хв. 08 березня 2020 року керував мопедом, а не автомобілем «СУЗУКІ» д.н.з. НОМЕР_1 , як безпідставно зазначено в постанові судді, в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 17.

Більш того, наявні у справі докази, на які суддя послався у своїй постанові, не дозволяють суду апеляційної інстанції спростувати доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про те, що останній не керував мопедом, а йшов по узбіччю біля Кільцевої дороги та котив мопед, на якому навіть не був увімкнений двигун, що не може бути розцінено як керування транспортним засобом та служити підставою для його зупинки за порушення правил дорожнього руху, а відтак і підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, навіть якщо ОСОБА_1 дійсно перебував у такому стані.

Крім того, визнаючи наведені в оскаржуваній постанові докази достовірними та допустимими, суддя залишив поза увагою не тільки той факт, що, відповідно до вимог закону, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції також підлягають лише особи, які керують транспортним засобом, а й вимоги ст. 266 КУпАП про те, що зазначений огляд особи, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як прямо передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, матеріали справи не містять достовірних доказів того, що огляд ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів проводився поліцейським у присутності двох свідків, оскільки на відеозапису, на який суд послався у своїй постанові взагалі не видно будь-яких свідків, а в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено на ОСОБА_1 є підпис лише одного, а не двох свідків.

Вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що рішення судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на доказах, які не можуть бути визнані належними та допустимими.

Приймаючи до уваги обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а також інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Осоки О.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Осоки О.В.задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дячук С.І.