Справа № 492/1624/20
Провадження № 3/492/596/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись в громадському місці, а саме в АДРЕСА_1 , висловлювалася на адресу громадянки ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнав, та пояснив суду, що нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 він не висловлювався, він лише робив ОСОБА_2 зауваження. Між ним та ОСОБА_2 постійно виникають конфлікти з приводу того, що вона ставить каміння на проїзну частину дороги, а він викидає це каміння.

Незважаючи на те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнав, його провина у вчиненні вказаного правопорушення доведена наступними доказами.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що 15 листопада 2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_1 , висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою. Вона проживає з ОСОБА_1 по сусідству. В цей день вона робила загородження та виставила каміння. ОСОБА_1 почав сваритись та кидати каміння в її палісадник та висловлюватись нецензурною лайкою на її адресу. Між нею та ОСОБА_1 виникли неприязнені відносини, які існують тривалий час. ОСОБА_1 вже неодноразово висловлювався нецензурною лайкою на її адресу та погрожував фізичною розправою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 15 листопада 2020 року він йшов з магазину та зупинився біля будинку ОСОБА_2 , яка була на вулиці. ОСОБА_1 вийшов на вулицю та почав висловлюватися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та кидати каміння в її палісадник. Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_1 дійсно висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його провина у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 199320 від 30.11.2020 року; довідкою про результати розгляду повідомлення ОСОБА_2 від 30.11.2020 року; заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, зокрема, полягає у активних діях, як-то нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. А об`єктом дрібного хуліганства є громадський порядок, честь та гідність громадян.

На думку суду в судовому засіданні із показань свідка та потерпілої, а також матеріалів справи доведений факт вчинення дрібного хуліганства ОСОБА_1 , оскільки він висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці та порушив громадський порядок і спокій громадян.

Суд відноситься критично та не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він не висловлювався нецензурною лайкою та не порушував громадський порядок і спокій громадян, оскільки його доводи спростовуються показами свідка ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_2 , а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Таку позицію ОСОБА_1 суд пов`язує з обраним ним способом захисту та бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Суд не вбачає підстав для того, щоб не приймати до уваги покази свідка ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_2 , оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про те, що свідок ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_2 обмовляють ОСОБА_1 .

Таким чином, з викладеного випливає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративні правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими судом.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з правовою доктриною, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень буде недоцільним застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт, а цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 173, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за ст. 173 КУпАП у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (п`ятдесят одна) гривня 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області