Справа № 477/1995/20
Провадження № 3/477/1280/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 рокум. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої в АДРЕСА_1 , працючої прибиральницею в магазині "Новус",

за частиною 1 статті 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 169804 від 21 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 не виконує належним чином обов`язки щодо належного забезпечення необхідних умов життя свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, що призвело до погіршення здоров`я дитини, чим порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.150 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та зазначила, що три дні її син ОСОБА_2 скаржився на біль у животі. Вона вважала, що це отруєння та лікувала його пігулками від отруєння. Коли у сина піднялася температура вона викликала швидку допомогу та сина доставили до дитячої обласної лікарні, де була зроблена операція з видалення апендициту.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Диспозицією частиною 1 статті 184 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

При цьому у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, її письмовими поясненнями, поясненнями в судовому засіданні, даними заяви лікаря - хирурга Миколаївської обласної дитячої лікарні до правоохоронних органів, предопераційним епикризом, відповідно до якого у ОСОБА_2 встановлений діагноз після операції: гострий гангренозно-перфоративний апендицит, оментит, абсцесс, перитоніт, часткова спайкова-паретична непрохідність, міжкишкові абсцеси, а також письмовими поясненнями лікаря - хирурга Миколаївської обласної дитячої лікарні, відповідно до яких несвоєчасне звернення до лікарні призвело до тяжких ускладнень для здоров`я дитини.

Вивчивши матеріали справи та надавши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , відносно якої відсутні відомості щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає доцільним застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 280, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. (рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу судовий збір).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.А. Саукова