Справа №: 486/1283/18 Провадження № 3-в/486/6/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши подання начальника Братського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області Бровко Г.Л., про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2020 року начальник Братського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області Бровко Г.Л. звернувся до суду з поданням про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Своє подання мотивує тим, що постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

З 14 листопада 2018 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у Братському РС філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області. На даний час виконати постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області немає можливості в зв`язку з неможливістю з`ясувати фактичне місце проживання ОСОБА_1 . Зазначає, що неодноразово до суду були звернуті подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, однак у їх задоволенні було відмовлено. Просить вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення.

В судове засідання представник органу пробації та Макідон Ф. не з`явились.

Від представника органу пробації Фабрикова О.В. надійшла заява з проханням розглядати подання без його участі. Подання підтримує.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт/а.с. 17/.

14 листопада 2018 року зазначена постанова була прийнята до виконання старшим інспектором Братського районного секторафілії державної установи Центр пробації в Миколаївській області Фабриковим О.В. /а.с. 25/.

14 листопада 2018 року та 20 листопада 2018 року ОСОБА_4 було надіслано виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 19 листопада 2018 року та на 23 листопада 2018 року, відповідно /а.с. 35, 37/. Зазначені виклики повернуті Братському РС за закінченням встановленого строку зберігання /а.с. 83, 84/.

У березні 2020 року начальником Братського РС філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області було здійснено запити з метою встановлення місця перебування ОСОБА_3 до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області та до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області, за результатами яких встановити місце знаходження ОСОБА_3 не виявилось можливим /а.с. 85, 86, 87/.

У серпні 2020 року здійснено запити до Братського ВП ГУНП Миколаївської області /а.с. 88-91/.

У вересні 2020 року було здійснено вихід за місцем останнього мешкання ОСОБА_3 в с. Новопетрівка Братського району Миколаївської області та встановлено, що останній десять років тому поїхав на заробітки до м. Одеса та з тих пір місце його знаходження невідоме /а.с. 92, 93/.

Згідно ч.1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4 ст. 80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана. Суд враховує також і відсутність даних у матеріалах справи про ухилення ОСОБА_1 від відбування накладеного стягнення.

Виходячи із викладеного та неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.303 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення призначеного постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г.А. Далматова