Провадження № 3/638/3735/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 05.10.2020 року о 09 год. 01 хв. у м. Харкові по пер. 23 Серпня, біля буд. 6, керуючи транспортним засобом FORD FIESTA, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності, здійснив наїзд на транспортний засіб MAZDA 323, д/н НОМЕР_2 , автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки.

ОСОБА_1 05.10.2020 року о 09 год. 01 хв. у м. Харкові по пер. 23 Серпня, біля буд. 6, керуючи транспортним засобом FORD FIESTA, д/н НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин залишив місце події.

Особа, відносно якої складено протоколи, ОСОБА_1 в судовому засіданні наголосив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнає, проте залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки був впевнений у її відсутності, а також відсутності будь-яких пошкоджень, удару не відчув.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.9 Правил дорожнього руху України: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №130357 від 07.10.2020 року, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2020 року.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, суд визнає щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи дані про особу правопорушника, те, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з форми вини вчинення правопорушення,ставлення особи до даного діяння, а саме визнання вини, вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушенняу вигляді штрафу, тобто грошове стягнення.

Водночас, провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю виходячи з наступного.

Від

, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, підтверджених у судовому засіданні, вбачається, що у нього не було умислу на залишення місця дорожнього транспортної пригоди, а залишив він місце події оскільки був впевнений у її відсутності.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає лише у випадку умисних дій правопорушника, які згідно диспозиції статті полягають у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу виключає в його діях склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП та відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення є підставою для закриття провадження в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін