Провадження № 3/337/1416/2020
ЄУН № 337/4930/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Ширіна Світлана Анатоліївна, розглянувши адміністративний протокол Серії ДПР 18 № 023488 , що надійшов з УПП у Запорізькій області ДПП що у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП,

Роз`яснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України,

встановила :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ДПР 18 № 023488 від 11.11.2020 року, ОСОБА_1 11.11.2020 року керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2103» державний номерний знак НОМЕР_2 по пр. Ювілейному, 26 в м. Запоріжжі, при наявності тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами на підставі постанови Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , ВП № 50720695 від 14.09.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що про наявність постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами він не був обізнаний, не знав про наявність рішення суду, від державної виконавчої служби ніяких повідомлень не отримував. Також пояснив, що наразі, постановою державного виконавця від 17.11.2020 року, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відносно нього скасовано.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріли справи, суддя приходить до наступних висновків.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної

постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_1 не знав про накладене на нього обмеження, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яку винесену Дніпровським ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стаття 126 ч. 3 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідна редакція ч. 3 ст. 126 КУпАП була внесена до КУпАП Законом України від 07.12.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів».

Відповідно до цього Закону зазнали змін і положення Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, стаття 71, яка регулює порядок виконання рішення про стягнення аліментів та в якій передбачено види, підстави та порядок встановлення тимчасових обмежень боржника, втому числі - встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, яка хворіє на тяжкі види захворювань, постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, виносяться державним виконавцем за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, надсилаються сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

При винесенні постанови суддя, визначаючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, перевіривши наявність постанови державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами.

Суддя вважає, що при наявності у справі лише протоколу про адміністративне правопорушення та копії постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, є явно недостатнім для доведення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Також суддею враховується, що на підставі ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», 17.11.2020 року, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 , скасовано.

Оскільки у матеріалах справи відсутні достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, то в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суддя закриває провадження по справі, відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 126, 221, 247, 279, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за ч.3 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.А. Ширіна

26.11.2020