Справа №490/4629/20
Провадження № 33/812/356/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання - Чоботаренко Т.І.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Скрипченко С.М. у приміщенні цього суду 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№416671 від 25 липня 2020 р., який надійшов до Центрального районного суду м. Миколаєва, вбачається, що 25 липня 2020 року о 23 годині 10 хвилин по вул. Веселинівській в районі буд. №3, м. Миколаєва водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Його захисник, адвокат Мішанов С.В., у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає з наступних підстав. ОСОБА_1 стверджує що під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, проте йому на місці працівниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння не пропонувалось. В той же час від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі також не відмовлявся, оскільки погоджувався за умови оформлення працівниками поліції щодо нього протоколу затримання. Разом із тим працівниками поліції неправомірно було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та складання такого протоколу носило формальний характер у зв`язку із конфліктом, який виник між ОСОБА_1 та поліцейськими під час складання постанови серії ЕАМ №2875439 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Після оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 самостійно проїхав до медичного закладу, де пройшов у встановленому законом порядку огляд, та згідно медичної виписки №1533 встановлено його тверезий стан. Окрім того адвокат зазначив, що поточна редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність щодо осіб, які здійснюють керування річковими, морськими або маломірними суднами, тобто до судноводіїв, в той же час відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутня. У зв`язку із викладеним захисник клопотав про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік., а також стягнуто з нього в дохід держави 420 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого ст.38 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду не відповідає вимогам щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів. Так, судом не допитаний свідок ОСОБА_2 , який з`явився в судове засідання, призначене на 22 жовтня 2020 р., та про допит якого було заявлено відповідне клопотання, а також не допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в неупередженості яких у нього є сумніви, оскільки вони під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стояли осторонь, була темна пора доби, отже вони не могли бачити у нього ознаки наркотичного сп`яніння. До того ж письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту в судовому засіданні є неналежними доказами, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитуються та не попереджаються про кримінальну відповідальність за дану завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Також апелянт зазначає, що судом надано неналежну оцінку акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який наявний в матеріалах справи. Із змісту зазначеного акту не вбачається, що він перебував у стані сп`яніння, із чим ОСОБА_1 погодився проставляючи свій підпис у даному акті. Наявність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підписаного ним свідчить про проходження ним огляду, відсутність за результатом такого огляду встановлення стану сп`яніння виключає необхідність проходження огляду в медичному закладі. В протоколі неправомірно зазначено, що апелянт 25 липня 2020 р. о 23 год. 10 хв. керував транспортним засобом з явними признаками наркотичного сп`яніння. В зазначений момент він не міг керувати транспортним засобом, оскільки в 22 год. 33 хв. 25 липня 2020 р. був зупинений працівниками поліції за проїзд на заборонений сигнал світлофора і перебував поруч із працівниками поліції під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення до 00 год. 00 хв. 26 липня 2020 р., що підтверджується копіями постанов про адміністративні правопорушення наявними в матеріалах справи. Апелянт також вказує, що в разі встановлення поліцейським підозри, що водій перебуває у стані сп`яніння, у поліцейського виникає імперативний обов`язок тимчасово затримати транспортний засіб, чого в даній справі зроблено не було, у зв`язку із чим сумнівною є сама «підозра у сп`янінні». Згідно матеріалів справи поліцейські не затримували транспортний засіб ВАЗ21093, номерний знак НОМЕР_2 , не вживали заходів для усунення безпеки керування водієм автомобілем у стані сп`яніння, а попередження на камеру про відсторонення від керування мали формальний характер без настання будь-яких ознак. Він скористався своїм правом, пройшов медичний огляд в КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» та отримав достовірну інформацію про стан свого здоров`я у вигляді виписки №1533 від 26 липня 2020 р. Отже зазначена виписка є належним доказом стану його здоров`я станом на момент її складання. Зазначене також свідчить, що він не мав ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння, а складання на нього протоколу було наслідком особистого несприятливого ставлення поліцейського, пов`язаного із виниклим конфліктом при оформленні постанови серії ЕАМ№2875439 від 25 липня 2020 р., що мав серед іншого підтвердити свідок ОСОБА_2 , який був викликаний, але не був допитаний судом першої інстанції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція)

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№416671, 25 липня 2020 р., о 23 годині 10 хвилин по вулиці вул. Веселинівській в районі буд. №3, м. Миколаєва, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21093, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук, від пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт достовірності викладених у протоколі відомостей та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку 25 липня 2020 р. о 23 годині 10 хвилин також підтверджено підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявними в протоколі про адміністративне правопорушення БД№416671 від 25 липня 2020 р. Протокол підписано свідками без застережень. Згідно цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений із викладеними в ньому відомостями про вчинене правопорушення, про що поставив свій підпис, заперечень у відповідній графі щодо незгоди із підставами проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, порушення процедури такого огляду, неналежних дій працівників поліції тощо не виклав, зазначив лише про нескладання протоколу затримання, що стало підставою до відмови до проходження огляду

Дані протоколу про адміністративне правопорушення узгоджуються щодо фактичних обставин також з наступними доказами:

відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, також підтверджуються всі викладені в протоколі серії БД№416671 від 25 липня 2020 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого в ході огляду ОСОБА_1 у останнього були виявлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, та виражене тремтіння пальців рук. Із результатами такого огляду ОСОБА_1 погодився, про що поставив свій підпис, при цьому жодних заперечень чи зауважень по суті викладеного не мав. Вказаний акт засвідчений підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не викликає сумнівів у своїй достовірності;

направленням водія ОСОБА_1 до МОНД для проведення медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 25 липня 2020 року, згідно якого підставою такого направлення був проведений огляд на місці зупинки, в ході якого у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді розширених зіниць очей, які не реагують на світло, поведінки що не відповідає обстановці та вираженого тремтіння пальців рук.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (далі - Пленум ВСУ №14 від 23.12.2005) передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, сукупністю проаналізованих доказів підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що правопорушник ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

При цьому суд вірно дав оцінку запереченням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, відхиливши такі твердження, оскільки вимога ОСОБА_1 на місці зупинки щодо складання протоколу його адміністративного затримання з метою медичного огляду не ґрунтується на законі і є свідченням відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.

Стосовно того, що судом не були допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Вказані особи викликались судом в якості свідків по даній адміністративній справі в судові засідання, які призначались на 15 вересня 2020 року, 05 жовтня 2020 року, 13 жовтня 2020 року, 22 жовтня 2020 року (а.с. 20-25, 27, 37, 43-45, 47), але в матеріалах справи відсутні відомості щодо їх явки до суду.

В апеляційній скарзі клопотання про допит вказаних осіб апелянтом не заявлялось.

До того ж, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зазначені в якості свідків в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№416671 від 25 липня 2020 р., підписали його, їх присутність при складанні цього протоколу не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а його доводи про їх упередженість та неможливість підтвердити ознаки сп`яніння, зафіксовані працівниками поліції, ґрунтується на припущеннях і не підтверджені жодним доказом.

Щодо допиту ОСОБА_4 , який згідно із клопотанням ОСОБА_1 в суді першої інстанції (а.с. 12), перебував під час фіксації правопорушення в автомобілі разом з ОСОБА_1 і був свідком складання протоколу, то процес складання протоколу про адміністративне правопорушення зафіксований на відеозаписах з нагрудних відеокамер працівників поліції, досліджених судом, підтверджений наявними у справі іншими доказами, і цим обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неналежну оцінку судом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Даний акт не містить висновків щодо результатів огляду на алкогольне або будь-яке інше сп`яніння, але в ньому зафіксовані зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , а тому наявність такого акту не свідчить про проходження ним у встановленому порядку медичного огляду та відсутність стану сп`яніння, а отже не є підставою для не притягнення до відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Щодо незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дій водія щодо ухилення від огляду, то таке не відповідає змісту протоколу, в якому вказано про відмову водія від пропозиції пройти огляд в медичному закладі, що і свідчить про ухилення від огляду.

Стосовно аргументів апелянта про те, що всупереч зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№416671 ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом о 23 год. 10 хв., оскільки в 22 год. 33 хі. 25 липня 2020 року був зупинений працівниками поліції, то, таке твердження є перекручуванням об`єктивних обставин події. З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та під час складання адміністративних матеріалів не висловлював жодних заперечень щодо факту керування ним даним транспортним засобом, жодні інші особи, які перебували на місці події не вказували на себе як на водія т/з «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а тому від моменту керування транспортним засобом до фіксування правопорушення пройшов певний час. Крім того, відповідно до обставин справи, яка переглядається, відносно ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, яким він керував, були складені протоколи про вчинення ним також інших правопорушень, передбачених ч. 2 статті 122, ч. 1 статті 126 КУпАП.

Апеляційний суд також відхиляє як безпідставні посилання апелянта на те, що працівники поліції не вчинили передбачених Інструкцією дій щодо тимчасового затримання транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у разі виявлення у водія ознак сп`яніння, оскільки невчинення поліцейськими приписів закону щодо тимчасового затримання транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у разі виявлення у водія ознак сп`яніння, не виключають настання відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП.

Судом першої інстанції також обґрунтовано відхилений як неналежний доказ надану захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, медичну виписку №1533 від 26 липня 2020 р. за результатами медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана виписка не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Між тим, наданий ОСОБА_1 висновок щодо відсутності ознак сп`яніння зроблений лікарем за зверненням безпосередньо самого ОСОБА_1 , без участі поліцейських, після спливу двох годин з моменту зупинення водія.

Доводи апелянта про те, що складання працівниками поліції протоколу за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пов`язано із конфліктом між ОСОБА_1 та поліцейськими є необґрунтованим, оскільки з оглянутих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що жодних конфліктних ситуацій між ними не виникало.

Вимога апеляційної скарги про закриття провадження у справі через закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не ґрунтується на вимогах закону.

Так, частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Відповідно до матеріалів справи, яка переглядається, правопорушення було вчинено ОСОБА_1 25 липня 2020 року, тобто на день винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови - 22 жовтня 2020 року не закінчився передбачений законом строк накладення адміністративного стягнення.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна