Справа № 219/9679/20
Провадження № 3/219/3931/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення 03.09.2020 року о 10.00 годині на 709 км автошляху Київ Довжанський водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ - 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, відповідного до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 був доставлений до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська», згідно висновку від 16.09.2020 року перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.279 КУпАП на засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. При цьому серед обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначених ст.280 КУпАП, є встановлення того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складений 03.09.2020 року поліцейським СРПП № 2 Бахмутського ВП старшим сержантом поліції Гриценко А.В. складений з істотними порушеннями. Вказав, що коли до нього підійшли працівники поліції, він не керував транспортним засобом, також в проколі не зазначені свідки, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Крім того, як вбачається з матеріалів справи подія відбулась 03.09.2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення складений лише 12 жовтня 2020 року, чим були порушені строки складання адміністративного протоколу, передбачені ст. 254 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також зазначив, що другій примірник протоколу йому не було вручено.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавству справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення - це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за нею настає за: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 254 КпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи подія сталася 03.09.2020 року, водій був доставлений до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» та оглянутий лікарем 03.09.2020 року, висновок щодо стану сп`яніння № 687 складений 16.09.2020 року, між тим протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КпАП України, був складений автором протоколу лише 12.10.2020 року.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення автором протоколу не вказані свідки правопорушення та не додано доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з відеозапису, який долучений до протоколу серії ДПР18 № 235388, вбачається лише факт складення протоколу 12.10.2020 року та здача аналізів ОСОБА_1 3.09.2020 року.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2020 року матеріали адміністративної справи були повернуті начальнику Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області для дооформлення.

25 листопада 2020 року після додаткового оформлення до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, однак, недоліки так і не були усунуті.

До матеріалів справи долучений рапорт поліцейського Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області Гриценка Р.В., в якому вказано, що 03.09.2020 року о 10.00 годині при несенні служби разом з поліцейським ОСОБА_2 на 709 км автошляху на 709 км автошляху Київ Довжанський був зупинений автомобіль марки «ВАЗ - 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення п.п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, відносно водія була винесена постанова за ст.. 121 ч.6 КпАП України. При складанні вказаного адміністративного матеріла у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, водій був доставлений до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» в м. Бахмут Донецької області, згідно висновку № 257 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, 12.10.2020 року був складений адміністративний протокол за ст.130 ч.1 КпАП України.

Як вбачається з матеріалів справи, автором протоколу після доопрацювання матеріалів так і не вказані свідки правопорушення та не додано доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з відеозапису, який долучений до протоколу серії ДПР18 № 235388, вбачається лише факт складення протоколу 12.10.2020 року та здача аналізів ОСОБА_1 3.09.2020 року.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

За таких обставин справа не може бути розглянута у відповідності з діючим законодавством, тому матеріали мають бути повторно повернуті органу, який їх склав, для забезпечення розгляду справи відповідно з вимогами закону та усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 268, 283, 284 КпАП України, суд, -

постановив:

адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, повернути начальнику Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області для дооформлення.

Суддя О. М.Лапченко