Провадження № 3/643/4197/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Харкова, працюючого охоронцем водієм ТОВ «Бріф», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348767 від 07.10.2020, 06.10.2020 о 11 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Владислава Зубенка, 21 в місті Харкові керував автомобілем Chevrolet Lachetti державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я водій відмовився у присутності двох свідків, від керування транспортним засобом відсторонений.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Гулієв І.М.о. подав клопотання про виклик свідків та про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 06.10.2020 ОСОБА_1 знаходився у власному автомобілі, що був припаркований за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 21, в якому відпочивав після відпрацьованої робочої зміни. Люди, які проходили повз припаркований автомобіль, бачили сплячого чоловіка всередині, та припускаючи, що йому може зле, викликали працівників поліції. На виклик прибув екіпаж поліції, та при з`ясуванні обставин ОСОБА_1 , який прокинувся, повідомив, що з ним все добре. Працівникам поліції здалось, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, що не відповідало дійсності. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» показав відсутність алкоголю. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, на що ОСОБА_1 погодився. Спеціалісти КНП ХОР ОНД запропонували ОСОБА_1 надати для дослідження зразок сечі, на що останній погодився, проте повідомили про недостатність біологічного матеріалу для проведення дослідження на виявлення стану наркотичного сп`яніння. В зв`язку з чим працівники поліції змушували ОСОБА_1 додатково надати зразок сечі, проте останній не мав фізичної можливості зробити це. Через що працівники поліції обмежили право вільного пересування ОСОБА_1 та протягом приблизно години возили його по м. Харкову в службовому автомобілі. Однак, фізична можливість надати додатковий біологічний матеріал не з`явилась. Тоді, працівники склали стосовно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за нібито його відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

В суді захисник зазначив, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, просив закрити провадження у справі.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав, зазначивши, що біля 21 год. 30 хв. він приїхав на джерело за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 21, відчув себе зле, йому захотілося спати, та він зупинив автомобіль, закрив його та заснув в автомобілі. Прокинувся, побачив як стоять 3 екіпажу поліції, вій вийшов, його запитали, чи вживав він алкоголь або наркотики, на що він відповів, що не вживав, тоді йому запропонували пройти огляд у медичному закладі по вул. Шевченка, 26 в м. Харкові, на що він погодився. У медичному закладі він продув трубку, яка показала негативний результат на стан сп`яніння, потім надали йому пробірку, але в нього не достатньо було біологічного матеріалу, після чого він разом з поліцейськими на їх автомобілі каталися по місту близько години, вин пив воду, але в нього все одно не доставало біологічного матеріалу, через що поліцейські склали протокол за начебто його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, відеозапис з нагрудних камер поліцейських, відеозапис, наданий захисником Гулієвим І.М.о. з камер за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, дійшов до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

За приписами ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Як зазначено у Постанові № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р., керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом досліджений відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з місця події, з якого не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Свідки прибули пізніше та не бачили чи перебував він за кермом автомобіля під час його руху.

Таким чином, з відеозапису, який було надано працівниками поліції до суду не вбачається, що ОСОБА_1 був водієм в розумінні вимог п. 1.10 ПДР України.

Також, не вбачається такої обставини, що ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, та на що він беззаперечно відмовився.

Крім того, з наданого адвокатом Гулієвим І.М.о. відеозапису з адреси: м. Харків, вул. Шевченка, 26, вбачається, що ОСОБА_1 разом з поліцейськими під`їхали до медичного закладу 07.10.2020 о 00 год. 27 хв., зайшли в медичний заклад о 00 год. 31 хв., та вийшли з нього о 00 год. 46 хв. Потім, повернулися до медичного закладу о 02 год. 07 хв., та вже після цього складали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у присутності двох свідків, які прибули пізніше.

Слід зауважити, що протокол серії ДПР18 № 348767 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений 07.10.2020 о 01 год. 30 хв.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачяться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Так, суду не надано доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251-252 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Т.В. Поліщук