33/804/591/20
237/3910/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк сім діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн,

в с т а н о в и л а :

згідно постанови судді ОСОБА_1 12 жовтня 2020 року близько 16 години, знаходячись в АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насилля в сім`ї відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою.

Крім того, 12 жовтня 2020 року о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись у примішенні КНП «Курахівська міська лікарня» на санпропускнику, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк сім діб.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувати менш суворий вид стягнення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при накладенні адміністративного стягнення судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги ст.33 КУпАП, а саме не враховано в повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також ті обставини, що він вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, що призвело до необґрунтованого накладення такого суворого адміністративного стягнення.

Крім того, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що він та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, тобто не є членами родини, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя суду першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 173-2 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ГП №223279, серії АА №199713, серії ВАБ №022114 від 12.10.2020 року (а.с.1,2,25), відомостями з довідки про результати перевірки за інформацією викладеною у зверненні ОСОБА_2 (а.с.3), письмовими поясненнями останньої та її матері ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 7, 8, 26, 27), рапортом працівника поліції ОСОБА_6 (а.с.13). Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується довідкою лікаря ОСОБА_4 (а.с.12).

Ствердження в апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що він та ОСОБА_2 не перебувають у сімейних відносинах, тобто не є членами сім`ї, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Так, п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Таким чином, для кваліфікації адміністративного правопорушення за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, перебування громадян у зареєстрованому шлюбі не є обов`язковим.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржує сам факт вчинення насильства, а лише не погоджується з тим, що це насильство було вчинено в сім`ї.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, накладене судом адміністративне стягнення є занадто суворим і підлягає зміні.

Так, відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Проте, всупереч загальним засадам накладення стягнень за адміністративні правопорушення, визначеним ст.ст.33-36 КУпАП, судом при наявності альтернативної санкції закону, за порушення якого ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, наклав на нього найбільш суворе стягнення- адміністративний арешт, який застосовується лише у виняткових випадках, при цьому не зазначив чому накладає саме такий суворий вид адміністративного стягнення.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 визнав свою провину, а також з врахуванням позиції ОСОБА_2 , яка надіслала до суду апеляційної інстанції заяву про закриття провадження у даній справі у зв`язку з їх примиренням з ОСОБА_1 , вважаю за доцільне змінити накладене на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на адміністративне стягнення у виді штрафу.

Беручи до уваги продовження ОСОБА_1 протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її, а також вчинення ним правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вважаю за необхідне визначити максимальний розмір штрафу, передбачений санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2020 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - змінити.

Змінити ОСОБА_1 призначений вид адміністративного стягнення з адміністративного арешту на штраф у розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.

У решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького апеляційного суду І.М. Свіягіна