ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , приватного підприємця -

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №712230 від 17 серпня 2020 року - 17.08.2020 року о 12:00 год виявлено, що ОСОБА_1 , порушив вимоги Постанови №17 МОЗ від 09.05.2020 року, а саме відсутні розмежувальні стрічки, відсутня урна для збору використаних засобів індивідуального захисту, порушив вимоги постанови №742 КМУ, ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», чим вчинила правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кулеба І.І. в судовому засіданні подала клопотання про закриття адміністративної справи за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В клопотанні посилається на те, що норма ст. 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 вказано, що він порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка інформує про порядок введення карантину та містить 6 частин і в жодній з них не йдеться про законодавчі приписи чи правила поведінки під час карантину. Крім того, у протоколі не зазначено жодного свідка, однак долучено до матеріалів справи пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, відповідно у сукупності усі ці факти свідчать про формальний підхід поліцейського до оформлення протоколу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, долучено:

-витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

-договір оренди нежитлового приміщення від 01.05.2019 р. акт прийому-передачі орендованого приміщення від 01.05.2019 р.

На думку судді, вказаними документами не підтверджується факт порушення правил карантину ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №712230 від 17 серпня 2020 року поліцейським вказано про порушення ОСОБА_1 вимог ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка інформує про порядок введення карантину та містить 6 частин і в жодній з них не йдеться про законодавчі приписи чи правила поведінки під час карантину. Крім того, у протоколі не зазначено жодного свідка, однак долучено до матеріалів справи пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, з наведеного вище, поліцейський в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизував які саме нормативно-правові акти, якими встановлюються відповідні правила та яких не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи, оскільки норма ст. 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути таке посилання.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Суддя Г.Б. Сидорак