ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8350/20 Номер провадження 33/814/749/20Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ст.124 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.

за участі:

представника потерпілої - адвоката Новікова Є.С.,

потерпілої - ОСОБА_1 ,

особи, провадження у справі щодо якої закрито - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Новікова Є.С. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 13 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, студентки 4 курсу УМСА, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 04.09.2020 року, о 19.05 год., керуючи автомобілем „Toyota C-HR", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Раїси Кириченко в м.Полтава, повертаючи праворуч на вул.Навроцького, не надала перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_1 , яка рухалася по тротуару вул.Раїси Кириченко в напрямку вул.Європейська, в результаті чого відбулось зіткнення, внаслідок якого автомобіль та велосипед отримали механічні пошкодження, а велосипедист ОСОБА_1 - тілесні ушкодженні. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п.16.2 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , суддя прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Водночас, в судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_2 не перебували в причинному зв`язку з настанням пригоди, оскільки ОСОБА_1 , порушивши п.6.6 ПДР України, сама допустила зіткнення з цим автомобілем, виїхавши на нерегульоване перехрестя.

Не погоджуючись з рішенням судді, представник Новіков Є.С. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Зазначив, що ОСОБА_2 заїжджала на прилеглу територію будинку за адресою свого місця проживання, тобто здійснювала поворот праворуч до житлової зони, що у відповідності до п.1.10 ПДР України не вважається перехрестям. Таким чином, суд повинен був досліджувати питання дотримання ПДР України саме в житловій зоні, зокрема правил виїзду та в`їзду до житлової зони.

Крім того, суддя не врахував, що ОСОБА_2 , повертаючи праворуч, перетнула напрямок руху ОСОБА_1 та повинна була надати дорогу велосипедисту.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала заперечення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Вислухавши представника Новікова Є.С. та потерпілу ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку особи, провадження у справі щодо якої закрито, ОСОБА_2 , яка вважала постанову судді законною та обґрунтованою і просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 , різко повертаючи праворуч, на великій швидкості перетнула напрямок руху велосипедиста та не надала їй дорогу ОСОБА_1 , тому вважала, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія.

Однак, ОСОБА_2 провини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та вказала, що саме дії ОСОБА_1 призвели до створення аварійної обстановки, оскільки потерпіла, не впевнившись у безпеці своїх дій, раптового виїхала на пішохідний перехід на велосипеді та завдала удар в задню частину її автомобіля і саме внаслідок її дій сталася ДТП.

Зазначила, що вона, ОСОБА_2 , рухаючись на автомобілі на незначній швидкості у своїй смузі для руху, здійснила маневр повороту праворуч на нерегульоване перехрестя. Переконавшись, що на наявному попереду неї пішохідному переході нікого немає, продовжила рух далі. Виїзд ОСОБА_1 на пішохідний перехід був для неї несподіваним та вона ніяк не могла запобігти зіткненню, оскільки вже перебувала на пішохідному переході та завершувала проїзд пішохідної зони перехрестя.

Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, підставою для притягнення до відповідальності за ст.124 КпАП України є не будь-яке порушення Правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Згідно з п.16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Як вбачається зі схеми місця ДТП, зіткнення відбулось на пішохідному переході, ближче до його правого краю. На автомобілі „Toyota C-HR" пошкоджено лакофарбове покриття задньої правої дверці та заднього правого крила.

Наявними фотознімками з місця події також підтверджуються напрямок руху транспортних засобів, дорожня обстановка та обставини їх зіткнення, як це зазначено на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, зі схеми вбачається і ніким із учасників справи не оспорюється, що ОСОБА_1 до моменту зіткнення із транспортним засобом рухалась на велосипеді по тротуару і виїхала на пішохідний перехід.

Отже, суддею місцевого суду правильно встановлено, що ОСОБА_1 не здійснювала рух автодорогою у попутному напрямку з ОСОБА_2 , а отже вірним є висновок судді про те, що ОСОБА_2 не порушила вимог п.16.2 Правил дорожнього руху України.

Доводи апеляційної скарги про необхідність притягнення ОСОБА_2 за п. 1.7 та п. 10.2 ПДР України є необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 притягається до відповідальності за порушення вимог п.16.2 ПДР України, і саме це порушення, на думку правоохоронного органу, спричинило наслідки у вигляді дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи із засад судочинства, суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і не вправі ухвалювати рішення щодо обставин, які особі не ставились у провину компетентним органом і від яких особа не захищалась.

Отже, висновок місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є правильним.

Разом з тим, відповідно до приписів п.6.6 (в) ПДР України велосипедисту забороняється рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках.

Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією постанови поліцейського взводу 1 роти БУПП в Полтавській області ДПП, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КпАП України , а саме порушенні Правил дорожнього руху особою, яка керує велосипедом. Вказана постанова набрала законної сили та ніким з учасників не оскаржувалась.

Отже, суддя місцевого суду при з`ясуванні обставин правильно врахував і дії ОСОБА_1 , яка вочевидь не забезпечила обов`язкової умови проїзду нерегульованого перехрестя - безпеки дорожнього руху та порушила п.6.6 Правил дорожнього руху, виїхавши на пішохідний перехід на велосипеді, не впевнившись при цьому, що відсутня небезпека для неї чи інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Новікова Є.С. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 13 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_2 - без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська