Справа № 491/899/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення,яка надійшла від Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44, ст.173, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ананьїв Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 квітня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , тимчасово не працюючого, згідно матеріалів справи протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173, ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 12 вересня 2020 року близько 17 години 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи у себе вдома, вчинив сварку зі своєю співмешканкою громадянкою ОСОБА_2 , в ході якої ображав останню грубою нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насилля.

За вказаним фактом працівником Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 жовтня 2020 року серії АПР18 №755686 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/1037/20 (провадження №3/491/663/20).

Крім того, 1 жовтня 2020 року близько 23 години 00 хвилин громадянин ОСОБА_1 , знаходячись в своєму домоволодінні, розташованому в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу своєї співмешканки громадянки ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство.

За вказаним фактом працівником Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 5 жовтня 2020 року серії АПР18 №755520 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/899/20 (провадження №3/491/658/20).

Також, 1 жовтня 2020 року громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на вулиці села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, вчинив сварку з громадянкою ОСОБА_3 , в ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою, чим вчинив дрібне хуліганство.

За вказаним фактом працівником Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755687 за ст.173 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/1036/20 (провадження №3/491/662/20).

Крім того, 20 жовтня 2020 року близько 10 години 00 хвилин громадянин ОСОБА_1 , знаходячись на вулиці «Зарічній» с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, без документів, що посвідчують його особу, чим порушив умови карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

За вказаним фактом працівником Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755685 за ст.44 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/1035/20 (провадження №3/491/661/20).

Також, 10 листопада 2020 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись вдома, вчинив сварку зі своєю співмешканкою громадянкою ОСОБА_2 , в ході якої ображав останню грубою нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насилля.

За вказаним фактом працівником Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 1 грудня 2020 року серії ВАБ №085041 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за яким після надходження до суду зареєстровано судову справу №491/1038/20 (провадження №3/491/664/20).

Після надходження до Ананьївського районного суду Одеської області всі зазначені справи були внесені до Автоматизованої системи документообігу суду та за результатами автоматизованого розподілу судових справи передані для розгляду судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскову О.О.

Частиною 1 статті 36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При цьому, з матеріалів справ про адміністративні правопорушення вбачається, що всі вони вчинені

Пунктом 6 розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року №814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Абзацом 2 пункту 6 розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» визначено, що відповідно до постанови (ухвали) суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи (матеріалів кримінального провадження) та відмітки про об`єднання справ (матеріалів кримінального провадження) із зазначенням номера нової судової справи (матеріалів кримінального провадження).

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог ч.2 ст.36 КУпАП суд вважає за необхідне об`єднати справи №491/1037/20 (провадження №3/491/663/20), №491/899/20 (провадження №3/491/658/20), №491/1036/20 (провадження №3/491/662/20), №491/1035/20 (провадження №3/491/661/20), №491/1038/20 (провадження №3/491/664/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44, ст.173, ч.2 ст.173 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер 491/899/20, відомості про що внести в АСДС, про що на місці, без виходу до нарадчої кімнати, судом винесено відповідну постанову.

1 грудня 2020 року ОСОБА_1 з`явився до суду та йому було вручено пам`ятку про його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав частково, а саме визнав в повному обсязі вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - вчиненні сварки з громадянкою ОСОБА_3 , заперечивши факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на відсутність в його діях факту повторності, а також заперечив факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.44 КУпАП.

Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44 КУпАП є жодним чином не доведеною.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755685 20 жовтня 2020 року близько 10 години 00 хвилин громадянин ОСОБА_1 , знаходячись на вулиці «Зарічній» с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, без документів, що посвідчують його особу, чим порушив умови карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

При цьому, частиною 1 статті 44 КУпАП передбачено відповідальність за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах.

Частиною 2 статті 44 КУпАП особа, що добровільно здала наркотичні засоби або психотропні речовини, які були у неї в невеликих розмірах і які вона виробила, виготовила, придбала, зберігала, перевозила, пересилала без мети збуту, звільняється від адміністративної відповідальності за дії, передбачені цією статтею.

Зі змісту наведених норм вбачається. що статтею 44 КУпАП в цілому передбачено відповідальність за незаконне поводження з наркотичними засобами або психотропними речовинами.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755685 не містить будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 здійснював будь-яку діяльність з наркотичними засобами або психотропними речовинами.

Зі змісту протоколу від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755685 вбачається, що поліцейським при кваліфікації дій ОСОБА_1 малось на увазі адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, якою передбачено відповідальність особи за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Проте, навіть в даному випадку слід зазначити, що згідно пункту 1 частини 1 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» статтю 44-3 КУпАП доповнено 2 частиною, наступного змісту «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Проте, згідно статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» набрав чинності 21 листопада 2020 року.

При цьому, навіть якщо припустити, що дії, які інкримінуються ОСОБА_1 , мали б кваліфікуватися, як правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, то такі дії були вчинені 20 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим суд в даному випадку застосуванню підлягає редакція статті 44-3 КУпАП, яка була чинна на вказану дату.

Зі змісту частини 1 статті 9 явно вбачається, що дії, які можуть стати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в будь-якому випадку мають бути протиправними.

Кодекс України про адміністративну відповідальність визначення поняття протиправності не має, проте за загальновідомим визначенням, та логічним тлумаченням, протиправною є така поведінка особи, яка порушує встановлені норми суспільної поведінки, що кореспондує іншому визначенню адміністративного правопорушення, а саме тому, що протиправна поведінка має посягати на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Аналізуючи положення спеціальної частини Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо дійти висновку, що законодавець, встановлюючи для особи відповідальність за протиправну поведінку визначив, як прямо дії, які є протиправними так і опосередковано.

Так, Кодекс України про адміністративні правопорушення містить в собі статті якими передбачено відповідальність за діяння, карність яких прямо не вбачається, так звані бланкетні норми, диспозиції яких не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Однією з таких норм є стаття 44-3 КУпАП, оскільки вона не містить будь-яких визначень конкретних діянь, за вчинення яких особу може бути притягнуто до відповідальності.

У зв`язку з чим для встановлення наявності в діях або бездіяльності особи ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП слід звернутися до інших актів законодавства.

Так, статтею 44-3 КУпАП (в редакції чинній станом на 20 жовтня 2020 року) було визначено, що відповідальності підлягають особи за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, зокрема, що Кабінет Міністрів України у сфері захисту населення від інфекційних хвороб: розробляє і здійснює відповідні державні цільові програми; координує та спрямовує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; вирішує інші питання у межах повноважень, визначених законом.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

При цьому, статтею 57 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Аналізуючи зазначені норми у співвідношенні можливо дійти висновку, що особа може нести відповідальність за невиконання певних норм, якщо існує одночасно декілька обставин, серед яких зокрема, умова про те, що норма за якою особу може бути притягнуто до відповідальності є чинною, на момент вчинення особою певних дій, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При цьому, у рішенні від 9 грудня 2010 року справі (Заява № 20792/05) «Жупнік проти України» Європейський суд з прав людини зазначив (пункт 37 рішення) суд зазначає, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (див. вищезазначене рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v. France), пункти 52-54).

Зі змісту наведеного рішення вбачається, що суд не вправі самостійно вийти за межі висунутого особі обвинувачення.

При цьому, співробітник поліції, ініціюючи шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755685 вважав, що суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 полягає у порушенні вимог Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року №211, про що безпосередньо зазначено в протоколі.

Саме з таким змістом адміністративного правопорушення був ознайомлений ОСОБА_1 та саме з цього приводу він надав письмові пояснення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, на думку співробітника поліції ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року №211 тим, що перебував на вулиці Зарічній села Гандрабури Ананьївського району Одеської області без документів.

Проте, перевіркою тексту Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року №211 встановлено, що зазначена постанова взагалі не містить будь-яких положень щодо карантинних обмежень, а карантин встановлений нею мав кінцеву дату 22 травня 2020 року.

Тобто, співробітником поліції 20 жовтня 2020 року інкриміновано ОСОБА_1 порушення неіснуючих норм, що само собою виключає можливість існування будь-якої відповідальності.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП має бути закрите.

З приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною 1 зазначеної статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто, обов`язковою передумовою для наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, є застосування до такої особи раніше протягом року адміністративного стягнення за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що дійсно працівниками поліції протягом року було складено декілька протоколів про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких відомостей та доказів того, що протягом року ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, що виключає можливість наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справах за протоколами про адміністративні правопорушення від 11 жовтня 2020 року серії АПР18 №755686, від 5 жовтня 2020 року серії АПР18 №755520 та від 1 грудня 2020 року серії ВАБ №085041 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

При цьому, суд вважає, що ОСОБА_1 має бути визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні зазначеного правопорушення повністю підтверджена наявними у справі доказами.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755687 вбачається, що 1 жовтня 2020 року громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на вулиці села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, вчинив сварку з громадянкою ОСОБА_3 , в ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою.

Зазначені відомості повністю підтверджуються, як поясненнями наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні, так і доданими до протоколу про адміністративне правопорушення письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , а також самого ОСОБА_1 .

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 гривень.

З наведеного вбачається, що у 2020 році у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути стягнено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок (2102 гривні * 0,2 = 420,40 гривень).

Обставин, які б обтяжували вину ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.35 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст.34 КУпАП, є визнання вини та щире каяття.

Санкцією статті 173 КУпАП передбачено, накладення на особу стягнення у вигляді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправних робіт на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративного арешту на строк до п`ятнадцяти діб.

При цьому, суд, враховуючи особу громадянина ОСОБА_1 , обставини скоєного ним правопорушення, ступінь вини та майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність, приходить до висновку, що є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у межах санкції ст.173 КУпАП у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 173, 173-2, 221, 247, 251, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколами про адміністративні правопорушення від 11 жовтня 2020 року серії АПР18 №755686, від 5 жовтня 2020 року серії АПР18 №755520, від 1 листопада 2020 року серії АПР18 №755685 та від 1 грудня 2020 року серії ВАБ №085041 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Ананьїв Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 квітня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , тимчасово не працюючим, адміністративних правопорушень, передбаченого ст.44, ч.2 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ананьїв Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 квітня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , тимчасово не працюючого, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 (п`ятдесят однієї) гривні 00 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: Реквізити для сплати штрафу: розрахунковий рахунок: UA0015022, Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку (МФО): 899998, Отримувач: УК в Анан.р-ні/Анан.р-н/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37880348.

Роз`яснити, що відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання копії постанови, а у разі її оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, зазначений вище, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір призначеного штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ананьївського районного суду

Одеської області О.О. Желясков

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20___ року та може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців „___ _________ 20__ року.