Справа № 404/7112/20
Номер провадження 3/404/2679/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українки, громадянки України, фізичної особи-підприємця, проживаючої по АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , яка відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця з 03.10.2000 року є фізичною особою-підприємцем, проводячи підприємницьку діяльність у торгівельній точці «Сувеніри, шкіргалантерея, картини» у ТЦ «Плазма» по вул.Соборній, 22-б у м.Кропивницькому, порушила вимоги ст.21 КЗпП щодо укладення трудового договору та ст.24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та Порядок повідомлення Державної податкової служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 щодо порядку оформлення трудового договору.

У ході інспекційного відвідування 03.11.2020 року о 10 год. 00 хв. у торгівельній точці «Сувеніри, шкіргалантерея, картини» у ТЦ «Плазма» по вул.Соборній, 22-б у м.Кропивницькому знаходилася на робочому місці ОСОБА_2 , яка усно пояснила, що підміняє ФОП ОСОБА_1 03.11.2020 року. Вказаний працівник консультувала покупців стосовно товару. Документи щодо працевлаштування вказаної особи на робочому місці були відсутні.

Вимогу про надання документів від 03.11.2020 року №9513/2002/ПД вручено працівнику ОСОБА_2 під відеозапис разом з копією направлення на проведення інспекційного відвідування від 03.11.2020 року №1147/02.3 для передачі ФОП ОСОБА_1 . Термін виконання вимоги встановлено до 09 год. 00 хв. 04.11.2020 року.

У вказаний час ОСОБА_1 надано документи: повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 , в якому вказано, що пакет прийнято 03.11.2020 року о 14 год. 08 хв., наказ про прийняття на роботу ОСОБА_2 з 04.11.2020 року, трудовий договір у письмовій формі між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладено.

Відповідно до інформації Пенсійного Фонду України станом на 03.11.2020 року о 10 год. 17 хв. по страхувальнику ФОП ОСОБА_1 щодо кількості найманих працівників та поданих повідомлень про початок роботи відсутнє прізвище ОСОБА_2 . Станом на 04.11.2020 року по страхувальнику ФОП ОСОБА_1 наявне повідомлення про початок роботи ОСОБА_2 з 04.11.2020 року.

Таким чином, вказаний працівник щонайменше з 03.11.2020 року працювала у ФОП ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин. Повідомлення про прийняття працівника на роботу подане в ході інспекційного відвідування.

Отже, інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 фактично допустила до виконання роботи ОСОБА_2 щонайменше з 03.11.2020 року без надання наказу про прийом на роботу та без повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , яка використовує найману працю для здійснення підприємницької діяльності набуває організаційно-розпорядчих повноважень, своїми діями стосовно найманих працівників порушує їх права, надані Конституцією України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення виявлені порушення свідчать про невиконання ФОП ОСОБА_1 своїх обов`язків, передбачених ст.43 Конституції України, яка використовує найману працю, своїми діями стосовно найманих працівників порушує їх права, надані Конституцією України, чим порушила вимоги ч.3 ст.41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, зазначивши, що проводить підприємницьку діяльність на торгівельній точці «Сувеніри, шкіргалантерея, картини» у ТЦ «Плазма» по вул.Соборній, 22-б у м.Кропивницькому. 03.11.2020 року близько 10 год. продавець ОСОБА_3 , яка працює у неї продавцем на вказаній торгівельній точці, зателефонувала їй та повідомила, що погано себе почуває, у неї піднявся тиск, у зв`язку з чим була викликана швидка медична допомога, ключі від торгової точки вона передала їхній спільній знайомій ОСОБА_2 , щоб остання закрила торгову точку. У той час, коли ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_3 мала намір закрити вказану торгову точку, до неї підійшли інспектори із перевіркою та розцінили її як продавця. Хоча ОСОБА_2 на момент інспекційного відвідування не виконувала функції продавця, та вона її не допускала до роботи. У подальшому 03.11.2020 року нею було укладено трудовий договір із ОСОБА_2 у зв`язку з лікарняним ОСОБА_3 та виникненням потреби у іншому працівнику, яка мала приступити до роботи 04.11.2020 року.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, працівниками Управління держпраці у Кіровоградській області направлено докази, які досліджені під час розгляду справи: протокол про адміністративне правопорушення від 04.11.2020 року (а.с.2-6); акт (а.с.7-10); копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.11), копію

паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с.12), копію наказу №1 від 03.11.2020 року (а.с.13), копію повідомлення про прийняття на роботу, що зареєстроване у Кропивницькій ДПС 03.11.2020 року о 14 год. 08 хв. (а.с.14), витяг (а.с.15).

Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, виходячи із такого.

Фактично у судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що остання не здійснювала фактичного допуску до роботи ОСОБА_2 у торгівельній точці без оформлення трудового договору. Інші докази цього твердження, окрім акту інспекційного відвідування, який не ґрунтується на будь-яких доказах, у справі відсутні. Відповідно акт інспекційного відвідування, який суперечить дослідженим під час судового розгляду доказам та не підтверджується будь-якими іншими доказами, не може бути визнаний допустимим та достатнім доказом у справі.

Таким чином судом встановлено, що у справі немає достатніх достовірних доказів, які доводили б те, що ОСОБА_1 03.11.2020 року у будь-якій формі допустила до роботи у торгівельній точці ОСОБА_2 , визначила їй певний обсяг трудових обов`язків, зобов`язала підкорятися правилам внутрішнього трудового розпорядку, сама зобов`язалася виплачувати їй заробітну плату, забезпечувати умови праці. Будь-які сторонні свідки (відвідувачі, покупці тощо), які б підтверджували допуск ОСОБА_2 до роботи у торгівельній точці, відсутні.

Крім того, до протоколу не долучено жодного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_2 перебуваючи у вказаній торгівельній точці виконувала обов`язки продавця та обслуговувала покупців (не встановлено особи покупців, найменування та вартість проданого товару). Письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, оскільки у справі не доведено те, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець допустила до роботи у торгівельній точці «Сувеніри, шкіргалантерея, картини» у ТЦ «Плазма» по вул.Соборній, 22-б у м.Кропивницькому ОСОБА_2 за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись ч.3 ст.41, ст.247 п.1, ст.ст.283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Поступайло