Справа № 308/3044/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника - адвоката Монастирецької Г.В., представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою захисника адвоката Монастирецької Г.В., інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13. 04. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним в порушенні митних правил за ст. 472 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що становить 40 769 (сорок тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 74 коп. з конфіскацією на користь держави товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, а саме:взуття жіноче (типу кеди), на підошві з полімерних матеріалів та верхом з натуральної шкіри, білого кольору, розмір 39, торговельної марки «Giuseppe Zanotti», артикул TRW70001, країна виробництва Італія, упаковане в картонну коробку одна пара;взуття жіноче (туфлі) на підошві з шкіри та верхом з лакованої шкіри, торговельної марки «Giuseppe Zanotti», розмір 40, білого кольору, артикул 3E76022, країна виробництва Італія, упаковане в картонну коробку одна пара;взуття жіноче (туфлі) на підошві з шкіри та верхом з лакованої шкіри, білого кольору, розмір 38, торговельної марки «Giuseppe Zanotti», артикул 3E76022, країна виробництва Італія, упаковане в картонну коробку одна пара;взуття чоловіче (типу кросівки) із хутром, на підошві з полімерних матеріалів та верхом з натуральної шкіри, чорного кольору, розмір 42, торговельної марки «GiuseppeZanotti», артикул 1RU70121, країна виробництва Італія, упаковане в картонну коробку одна пара.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Із протоколу про порушення митних правил № 0224/30500/20 від 09. 02. 2020 та постанови судді від 13. 04. 2020 вбачається, що 09. 02. 2020 о 17 год. 11 хв. взону митного контролю на ділянку «В`їзд» по каналу «червоний коридор» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, заїхав пасажирський автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «313 CDI», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу червоний коридор.

-2-

Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані та наявність в автомобілі багажу з особистими речами, загальною кількістю два місця.

При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

У ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_1 , у вантажному відсіку автомобіля, на підлозі серед особистих речей був виявлений не вказаний в митній декларації та не заявлений при усному опитуванні новий товар іноземного виробництва, а саме: взуття жіноче та чоловіче в асортименті, іноземного виробництва, торговельної марки «Giuseppe Zanotti», різних моделей та розмірів, загальною кількістю 4 пари. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.

Виявлені предмети громадянин України ОСОБА_1 визнав своєю власністю. З його слів вказаний товар являється його особистими речами, і не підлягає оподаткуванню, і його вартість не перевищує 500 євро.

Згідно з даними висновку експерта №-0119 від 16. 03. 2020, ринкова вартість наданого на дослідження товару, станом на 09. 02. 2020 становить 40 769,74 грн., тобто, перевищує 500 євро.

На думку органу, що склав протокол про порушення митних правил та суду першої інстанції, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 472 МК України.

На постанову судді, адвоката Монастирецька Г.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді від 13.04.2020 та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щосудом винесено постанову без з`ясування всіх фактичних обставин справи, що потягнуло прийняття незаконного рішення, судовий розгляд справи проведено однобічно, упереджено та не об`єктивно. Стверджує, що вартість товару не перевищує вартість, дозволену законом. Також вказує на порушення судом ст. 277-2, п.4 ст. 278 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи, справу розглянуто за його відсутності, чим позбавлено його права довести свою невинуватість, надати відповідні документи: характеристики, чек, накладні, які отримав під час купівлі взуття, а також, не погоджуючись з висновком експерта, заявити клопотання, надати свої заперечення, реалізувати своє право на захист.

Одночасно Монастирецька Г.В. в інтересах ОСОБА_1 порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки такий, на її думку, пропущено з поважних причин.

Зазначає, що протокол про порушення митних правил складений інспектором за відсутності ОСОБА_1 , копія протоколу останньому не надавалася. Про розгляд справи судом ОСОБА_1 відомо не було, повісток про дату і місце розгляду справи він не отримував, будь-яким іншим способом, не повідомлявся. Копія постанови ОСОБА_1 не надсилалася та про наявність такої останній не знав, допоки захисник, дізнавшись про наявність постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.04.2020, не отримав її копію безпосередньо у суді 22.06.2020.

За згодою захисника адвоката Монастирецької Г.В., апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності ОСОБА_1 , який обізнаний про день, час та місце розгляду, що підтвердила адвокат Монастирецька Г.В., що не може розцінюватися, як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

-3-

Заслухавши пояснення захисника адвоката Монастирецької Г.В., яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І.І., який заперечив подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що клопотання Монастирецької Г.В. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді першої інстанції винесена за відсутності ОСОБА_1 . У порушення ст. 285 КУпАП копія такої постанови направлена на його адресу лише 06. 05. 2020 (а.с.36), однак даних про отримання ним копії постанови матеріали справи не містять.

Крім того вбачається, що матеріали справи надійшли до суду та розподілені судді-доповідачу 25. 03. 2020 (а.с. 32), оскаржена постанова винесена 13. 04. 2020 (а.с. 33-34). Жодних даних про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом справи щодо нього матеріали справи не містять.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 в його відсутності, копію постанови направив йому із значним спливом триденного строку, відсутністю даних щодо отримання останнім копії постанови, та зважаючи на необхідність забезпечення права на апеляційне оскарження, що передбачене п. 8 ст. 129 Конституції України, визначений законом строк оскарження постанови суду по справі про порушення митних правил підлягає поновленню як пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зазначені вимоги закону були дотримані.

Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

-4-

З матеріалів справи та змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя дотримався вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення, та вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи, висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими і зазначеними у постанові суду доказами, яким суд дав правильну оцінку.

Посилання адвокати Монастирецької Г.В. в апеляційній скарзі на невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та відсутність складу поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Як вбачається, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме, протоколом про порушення митних правил №0224/30500/20 від 09. 02. 2020, даними митної декларації від 09. 02. 2020, у якій відсутній виявлений митним органом переміщуваний ОСОБА_1 товар, даними акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09. 02. 2020 та фототаблицею до нього, даними опису предметів, затриманих як безпосередні предмети порушення митних правил від 09. 02. 2020, даними висновку експерта №-0119 від 16. 03. 2020, згідно якого ринкова вартість наданого на дослідження товару, станом на 09. 02. 2020 становить 40 769,74 грн.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, зокрема, недекларування за встановленою формою в митній декларації точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі адвокаткою Монастирецькою Г.В. про те, що вартість товару, який є предметом порушення митних правил не перевищує дозволену законом норку, оскільки такі жодними належними доказами не підтверджені.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень ст. 53 МК України митна вартість товарів підтверджується: декларацією митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічним договором (контрактом) або документом, який його замінює, та додатками до нього у разі їх наявності; рахунком-фактурою (інвойсом) або рахунком-проформою (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - іншими платіжними та/або бухгалтерськими документами, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортними (перевізними) документами, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензією на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страховими документами, а також документами, що містять відомості про вартість страхування.

-5-

Будь які з цих перелічених документів ОСОБА_1 під час митного оформлення до митного органу не подавались. Жодних з вказаних документів ні ОСОБА_1 , ні його захисником не було надано і в судах першої та апеляційної інстанції.

Надана захисником Монастирецькою Г.В. в суді апеляційної інстанції накладна від 05. 02. 2020, складена на ім`я ОСОБА_3 , сама по собі є документом, який носить суто інформаційний характер та містить лише пропозицію покупцю сплатити встановлену суму коштів за вказану в ньому номенклатуру товару та не являється підставою для здійснення обов`язкової проплати. Таким чином, у вказаній накладній містяться лише відомості про нарахування суми в розмірі 320 євро за перелічений у накладній товар, однак цей документ не свідчать про факт реальної сплати ОСОБА_1 саме цієї суми. Що стосується наданого захисником документу - «Транспортний документ - Фактура», то такий у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України не являється документом, що підтверджує сплату саме вказаної у ньому суми вартості товару.

Натомість, згідно з висновком експерта №-0119 від 16. 03. 2020 вартість наданого на дослідження товару, станом на 09. 02. 2020 становить 40 769 грн. 74 коп.

Інших належних письмових доказів та документів, які б спростовували даний висновок, стороною захисту не надано, а тому апеляційний суд приходить до переконання, що всі можливості щодо надання будь-яких документів, які б підтверджували доводи сторони захисту про реальну вартість переміщуваних ОСОБА_1 товарів, вичерпані.

Будь-яких інших відомостей, які ставили під сумнів законність оскарженої постанови чи правильність висновку суддіЮ ОСОБА_1 та його захисником, не надано.

Протокол про порушення митних правил та інші матеріали складені щодо ОСОБА_1 відповідають вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, ст. 494 МК України. В судовому засіданні оглянуті оригінали всіх документів, які містяться в матеріалах справи, зауважень щодо їх змісту не заявлено.

Доводи адвокати Монастирецької Г.В. про необізнаність ОСОБА_1 про факт складеного відносно нього протоколу про порушення митних правил, оскільки такий ним не підписаний, йому не роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 494 МК України, у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Ці вимоги закону в повному обсязі виконано органом, який склав протокол про порушення митних правил: до протоколу внесено відповідний запис, який підписано посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол щодо відмови від підпису протоколу та отримання його примірника особою, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а саме ОСОБА_1 , тому цей протокол був надісланий ОСОБА_1 за наявною в органах доходів і зборів адресою. Більш того, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , де він користуючись правом, наданим йому ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі пояснень по суті адміністративного правопорушення.

-6-

Таким чином, при складанні і направленні ОСОБА_1 протоколу про порушення ним митних правил органом доходів і зборів в повній мірі дотримано вимог встановленої національним законодавством України процедури і будь-яких порушень в цій стадії апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 є безпідставними.

Судом першої інстанції обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ст. 472 МК України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга адвокати Монастирецької Г.В. інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та захисником жодних допустимих та належних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги, надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2020 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу адвокати Монастиркцької Г.В. подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: