Провадження № 33/801/906/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Грицуляка Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам.

В якості доводів правопорушник послався на те, що працівники поліції не роз`яснили йому, що відмова від проходження медичного обстеження тягне за собою адміністративну відповідальність. Пояснювали, що аналізи він може здати і на наступний день. Оскільки він був втомлений, адже повертався із Києва, де за кілька днів вживав алкогольні напої, він погодився і відмовився від проходження обстеження. Складаючи висновок, лікар йому повідомила, шо фіксує відмову, яка є складом адміністративного правопорушення. Працівники поліції склали адміністративний протокол. ОСОБА_1 за таких обставин просив в їх присутності все таки пройти обстеження, але поліціанти відмовились, адже поспішали на черговий виклик. Звернувшись до іншого поліцейського, який знаходився в лікарні, ОСОБА_1 пройшов мультитест на вживання алкогольних та наркотичних напоїв, який виявився негативним. Але суд першої інстанції цій обставині не дав належної оцінки.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Грицуляка Т.П., суддя вважає, що апеляційну скаргу задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521113 від 28.09.2020 року 01 год. 30 хв., зазначено, що водій ОСОБА_1 , 28.09.2020 року 00 год. 45 хв. по вул. Магістратська, 4 в м. Вінниця водій керував транспортним засобом марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції та висновком КП «ВОНД Соціотерапія» № 3089 від 28.09.2020 медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП і полягають у тому, що він керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, однак відповідно до норми ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинене інкриміноване адміністративне правопорушення, тобто, чи керував ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння на момент його виявлення працівниками поліції.

В заперечення своєї вини ОСОБА_1 надав суду довідку про проходження ним медичного обстеження.

У даній довідці КЗ «ВОНД «Соціотерапія» № 1249 від 28.09.2020 (а.с. 16) зазначено, що ОСОБА_1 в присутності інспектора роти сержанта Гребенюка В.О. самостійно звернувся до КП ВОНД «Соціотерапія» для проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння 28.09.2020 о 01 год. 50 хв. Згідно лабораторного дослідження на алкотест 6820- 0,00% та на аналіз сечі на мультитест негативно, тобто правопорушник - тверезий.

Так, скаржник був зупинений об 00:45 год, а огляд проведений об 01 год. 50 хв., тобто на протязі двох годин з моменту зупинки та протягом 20 хвилин з часу складення адміністративного протоколу.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, на вказаний доказ уваги не звернув, не мотивував, з яких підстав він не бере його до уваги.

Даний доказ здобутий у відповідності до порядку, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та згідно вимог ст. 266 КУпАП, тому вважається дійсним, належним та допустимим.

На зазначене суду першої інстанції уваги не звернув.

Вказана обставина вказує на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Отже беззаперечних доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції розглянувши справу про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст.280 КУпАП належним чином не перевірив обставини справи, які мають суттєве значення для її повного та об`єктивного розгляду.

Ч.1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розглянувши справу, суддя першої інстанції обмежився наявністю висновку та протоколу, який на його думку відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції, а також викладеним у ньому обставинам.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

На вказане суд першої інстанції увагу не звернув і не дав цьому належної правової оцінки.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх даних об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, суддя апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Враховуючи наведене, слід погодитися з доводами скаржника про те, що суддя не з`ясував всіх фактичних обставин справи; не дослідив всі належні докази та інші матеріали справи і прийшов до неправильного висновку про наявність в ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені доводи апеляційної скарги знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, спростовують висновків суду та дають підстав вважати що судом першої інстанцій було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ч.1 до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130,247,251,266, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко