ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2020 року суддя Новогродівського міського суду Донецької області Любчик О.В., розглянувши справу, яка надійшла від Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, пенсіонера, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 021200 від 08.10.2020 року, складеного інспектором ювенальної превенції Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Кущ В.О., ОСОБА_1 08.10.2020 року о 10-00 год. за місцем свого мешкання ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків по вихованню своєї підопічної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 14.09.2020 року покинула місце мешкання та напилась невідомих пігулок, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду письмові пояснення згідно яких вказала, що вона є опікуном своїх неповнолітніх: правнука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та правнучки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона належним чином виконує свої обов`язки щодо вихованні своїх правнуків, купує їм необхідні речі для школи, робить з ними уроки та займається їх вихованням. Втім, у неї виник конфлікт із представником соціальних служб ОСОБА_4 , яка запропонувала їй відмовитися від опіки над її правнуками з метою їх подальшого усиновлення іншою родиною. У вересні 2020 року у неї виникла розмова з її правнучкою ОСОБА_2 з приводу придбання останній на її бажання набору для нарощування нігтів. У зв`язку з відмовою у придбанні вказаних речей ОСОБА_2 образилась та деякий час з нею не розмовляла. Після цього, в цей же день до її місця мешкання прийшли працівники соціальних служб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які почали розпитувати її з приводу отриманих та витрачених на дітей грошових коштів. В подальшому вказані представники соціальних служб бажали отримати від ОСОБА_1 3000 грн., на що вона відмовила та зателефонувала до урядової лінії. Після цього представники соціальних служб пішли. Також за ними вийшла і її правнучка ОСОБА_2 . Приблизно через годину до квартири ОСОБА_1 повернулась ОСОБА_4 та повідомила їй, що її правнучка ОСОБА_2 отруїлась. Після чого ОСОБА_1 стало зле, та їй викликали швидку. Потім в цей же день їй зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що з нею все гаразд, пігулок вона не вживала. Також ОСОБА_2 повідомила, що на цей крок її наштовхнула ОСОБА_5 , яка пообіцяла за це, купити їй набір для нарощування нігтів. ОСОБА_1 вважає, що дії представників соціальних служб, направлені на умисне відібрання у неї як опікуна її правнуків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, встановлено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції у якості доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення додано до протоколу: рапорти працівників поліції від 14.09.2020 року, пояснення ОСОБА_1 , заяву ОСОБА_1 до працівників поліції, фотокопію акту Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Будь-яких інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення працівниками поліції не надано.

Оцінюючи надані письмові докази, суддя приходить до висновку, що рапорти працівників поліції від 14.09.2020 року не є належними доказами вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, оскільки з них неможливо встановити обставини за яких неповнолітня ОСОБА_2 потрапила до лікарні, стану її здоров`я на момент звернення до лікарні та інших обставин, які б беззаперечно вказували на допущену ОСОБА_1 бездіяльність щодо виконання покладених на неї, як на опікуна ОСОБА_2 , обов`язків з її виховання. Пояснення ОСОБА_1 , які додані до протоколу також не є допустимим доказом, оскільки вони заповнені працівником поліції. Разом з тим, вказані пояснення містять два підписи, працівника поліції та іншої особи. При цьому у вказаних поясненнях відсутня інформація, що вони написані зі слів ОСОБА_1 працівником поліції та що остання була з ними ознайомлена та погоджується з їх змістом. Вказане свідчить на порушення порядку отримання зазначених пояснень, отже вони не можуть бути визнані судом допустимими. Заява ОСОБА_1 на ім`я начальника Селидівського ВП Покровького ВП ГУНП в Донецькій області у якій вона просить припинити розгляд звернення за фактом розшуку її правнучки ОСОБА_2 також не містить інформацію щодо обставин зазначеного правопорушення та не може бути прийнято судом у якості доказу вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення. З фотокопії акту Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, яка додана протоколу неможливо взагалі встановити зміст відповідного документу, оскільки зроблена фотокопія неналежної якості та не завірена належним чином відповідною посадовою особою установи із зазначенням дати та підпису такого засвідчення.

Крім того, суддя звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 працівниками поліції зазначено час вчинення вказаного правопорушення - 08.10.2020 року о 10-00 год. При цьому, також працівниками поліції у протоколі вказано, що саме 14.09.2020 року підопічна ОСОБА_1 - ОСОБА_2 покинула місце мешкання та вжила пігулки. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодних свідків, які б могли підтвердити обставини вказаного правопорушення, а саме факту знаходження ОСОБА_2 у лікарні та факту вживання нею пігулок.

Вказані протиріччя унеможливлюють встановити поза розумним сумнівом факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо виховання підопічної ОСОБА_2 .

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Новогродівський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Любчик