КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4724/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С.Г. на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 21 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил №1231/10000/20 від 18 липня 2020 року іноземну валюту в сумі 15 425 доларів США,- повернуто ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Київської митниці Держмитслужби Клімов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати як незаконну та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., з конфіскацією іноземної валюти - 15 425 доларів США.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не застосував до ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді конфіскації майна, яке згідно санкції ст.471 МК України є обов`язковим.

Зазначає, що чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов`язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, захисника Зудінова О.О. в інтересах ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав рішення судді законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він 18.07.2020 о 10 год. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

На підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України ОСОБА_1 було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має готівку в сумі 10 500 США. Після проведення опитування ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином було видано готівку в розмірі 26 835 доларів США, що знаходились у відділенні барсетки (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст.366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та застосував до нього стягнення виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Разом з цим, суддя визнав за можливе не призначати йому додаткове стягнення у виді конфіскації іноземної валюти в сумі 15 425 доларів, які переміщувались через митний кордон України з порушенням встановленого порядку проходження митного контролю, мотивувавши своє рішення тим, що застосування такого додаткового стягнення порушує положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки є непропорційним, так як покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар».

Суд апеляційної інстанції погоджується з даним рішенням суду, з огляду на наступне.

Статтею 471 МК України передбачено відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно приписів Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» фізичні особи (резиденти/нерезиденти) ввозять в Україну та вивозять за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

За встановлених судом обставин ОСОБА_1 намагався перемістити на митну територію України належні йому грошові кошти в сумі 26 835 доларів США без ознак приховування, проте в порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, за що обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.471 МК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Водночас, конфіскація суми коштів, яка перевищує дозволений для ввезення еквівалент без декларування, що у даному випадку становить 15 425 доларів США, є надмірно суворим стягненням у порівнянні з тією шкодою, яка могла би бути завдана державі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 представлено до суду документи, які підтверджують легальне походження валюти, її розмір та призначення, а саме: довідки про роботу та про отримання коштів в якості оплати роботи за контрактом (а.с.35-43).

Обґрунтованими є також висновки суду першої інстанції про те, що конфіскація грошових коштів у даному конкретному випадку, з урахуванням даних про особу правопорушника, є непропорційним стягненням, оскільки покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар» внаслідок порушення права на повагу до власності, гарантованого ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції залишає постанову судді без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 21 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби, - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Мосьондз