ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши в присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, що надійшли з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 166-23 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 166-23 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 05/ОД від 19.11.2020 року, встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерина Андріївна за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 6, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав за № 40729315 та 05.08.2020 року о 12:15:03 год. прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 53465058 з порушенням норм чинного законодавства.

Як вбачається з протоколу, 30.07.2020 року ОСОБА_2 звернувся до управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40729315 на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , прим. 3. Для проведення державної реєстрації права власності заявником подано наступні документи: ухвала Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2020 року № 947/3100/20 про затвердження мирової угоди та визнання права власності, технічний паспорт від 12.03.2009 року, виданий КП «Березівське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».

За результатами розгляду зазначеної заяви 05.08.2020 року державним реєстратором ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 53465058, оскільки подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, у зв`язку з тим, що у поданій для державної реєстрації прав ухвалі суду між сторонами укладено мирову угоду стосовно частки майна, яка їм не належить на праві власності, а власником об`єкта нерухомого майна є інша особа, яка не є стороною мирової угоди.

Відповідно до пунктів 3, 9 та 10 частини першої статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речовин прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться в тому числі на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Відповідно до абзаців 2-3 підпукту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 року № 1666-VIII, до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії, реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного вебпорталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, рішення суду про затвердження мирової угоди є достатнім документом для проведення державної реєстрації.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

З аналізу вищезазначених норм встановлено, що основним документом, який необхідно подати для державної реєстрації права власності за спадкоємцем є свідоцтво про право на спадщину або відповідне судове рішення.

Згідно протоколу на підставі вищевикладеного, рішення державного реєстратора Коломаченко К.А. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.08.2020 року № 53465058 прийнято з порушенням ч. 2 ст. 10 та ч. 1 ст. 18 Закону. За вказане адміністративне правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 166-23 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 166-23 КУпАП, не визнала та просила закрити провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказала, що державний реєстратор незалежний та приймає рішення самостійно. Також зазначила, що її рішення було скасовано на підставі наказу МЮУ та за заявою ОСОБА_2 вже зареєстровано рішення щодо його прав на нерухоме майно згідно ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 05/ОД від 19.11.2020 року, встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерина Андріївна за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 6, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав за № 40729315 та 05.08.2020 року о 12:15:03 год. прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 53465058 з порушенням норм чинного законодавства. Згідно протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 166-23 КУпАП.

За диспозицією частини 1 статті 166-23 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в порушенні порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно приписів п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Вивчивши матеріали справи встановлено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 05.08.2020 року, тобто на момент розгляду справи тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився. До суду справа надійшла вже з пропуском такого строку.

У разі закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен закрити провадження, і не повинен вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності, що дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Однак, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Враховуючи, що на момент надходження на адресу Приморського районного суду м. Одеси адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 166-23 КУпАП, сплинув тримісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказану адміністративну справу належить закрити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 7, 38, 166-23, 247, 251, 268, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 166-23 КУпАП закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси І.В. Циб