Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1836/20
Провадження № 3/553/824/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.11.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Козицькому Т.Л.,

за участю захисника адвоката Болтіка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем ремонтником ТОВ «Домінік», м. Полтава, вул. М.Бірюзова,2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №111294, складеного 29.08.2020 року, 29.08.2020 року, о 16 год. 09 хв. в м. Полтава по проспекту Миру, 8-а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DAEWOO LANOS 1.5», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Drager ARML-0457 у присутності двох свідків. Результат позитивний і склав 0,23 о/о у видихуваному повітрі, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не заперечує, що 29.08.2020 року перебував за кермом автомобіля «DAEWOO LANOS 1.5», д.н.з. НОМЕР_1 та зазначив, що коли він їхав на своєму автомобілі, його зупинили працівники поліції. Причиною зупинки, була підозра, що в автомобілі не працюють повороти. ОСОБА_1 разом з працівниками поліції почали переглядати відеофіксацію, як виявилось з поворотами на автомобілі було все добре. Після чого працівники поліції запропонували йому пройти тест на вміст алкоголю, хоча ознак сп`яніння виявлено попередньо не було. Він одразу погодився, оскільки не вживав алкогольних напоїв ні напередодні, ні в день зупинки. Після чого під`їхав інший екіпаж та привезли прилад Drager ARML-0457. Результат тесту був 0,23 о/о. Після чого працівники поліції почали складати відносно ОСОБА_1 протокол. На прохання проїхати до медичного закладу, працівники поліції йому відмовили, пояснивши це тим, що вже складається протокол. Після чого притягуємий запропонував пройти ще один тест, але працівники поліції йому знову відмовили потім дали на підпис документи, хоча притягуємий стверджував, що не розумів, що саме він підписував. Про присутність свідків при складанні протоколу ОСОБА_1 стверджувати не міг, оскільки не бачив їх, з результатами тесту не погодився. Про відповідальність за ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не повідомляли.

Представник притягуємого в судовому засіданні пояснив, що у відповідності до обставин справи, які повідомив йому ОСОБА_1 , він не визнає пред`явлене обвинувачення у вчиненні даного адміністративного правопорушення, що обгрунтовується наступним. З урахуванням дослідженого відеозапису з місця події захисник зазначив про те, що є 4 відеофайли. Починаючи з першого, зафіксовано факт керування, ОСОБА_1 не заперечує даної обставини. Потім наступне відео через 15 хвилин після зупинки транспортного засобу. На відеозаписі не зафіксовано у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння.

21 жовтня 2020 року було відправлено адвокатський запит вих.21/10/20 до ГОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл», яке є уповноваженим представником виробника (офіційним дистриб`ютором) концерну Drager Safety AG &Co.KGaA (Німеччина) в Україні з продажу приладів алко- та наркодіагностики і витратних матеріалів до них, має відповідний сертифікат та надає послуги уповноваженого сертифікованого сервісного центру для висококваліфікованого виконання операцій «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» газоаналізаторів для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest, зокрема, Drager Alcotest 7510 OIML. У вещезазначеному адвокатському запиті прохали повідомити допустиму похибку при вимірюванні у відповідності до технічної характеристики засобу «Drager Alcotest 7510 ОІМL» та повідомити допустиму похибку при вимірюванні у відповідності до технічної характеристики засобу «Drager Alcotest 7510 OIML» при температурі повітря + 31 C.

Листом від віце-президента ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» вих.276-10 від 30.10.2020 року було надано відповідь: «Відповідно до Настанови з експлуатації газоаналізатора для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 7510 OIML границі допустимої похибки під час експлуатування у робочих умовах навколишнього середовища від мінус 10 С до 40 С складають: для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: ±0,06% в діапазоні від 0 до 0,8 %>; відносна похибка ±7,5 % в діапазоні від 0,8 до 4,0 %; абсолютна похибка ± (0,711 2,7) %у діапазоні понад 4,0 %> (II- еталонне значення масової концентрації алкоголю)».

Результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager Аісоіеві 7510 ОІМЬ становить у ОСОБА_1 - 0,23 проміле. Згідно з відомостей з листа від віце-президента ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» вих.276-10 від 30.10.2020 року абсолютна похибка для масової концентрації алкоголю в крові : ± 0.06% в діапазоні від 0 до 0.8 %. Отже, в нашому випадку результат 0.23 % входить у діапазон від 0 до 0.8 %. До такого висновку дійшли національні суди, а саме зазначено у постанові Хорольського районному суду Полтавської області від 23.06.2020 року у справі № 548/883/20, у постанові Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2020 року у справі № 484/3473/20, у постанові Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.10.2020 року у справі № 645/4887/20. у постанові Запорізького апеляційного суду від 16.10. 2020 року у справі №317/1982/20. Так у постанові Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.10.2020 року у справі № 645/4887/20 суд зазначив: «Враховуючи, що за результатами проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА1 з урахуванням допустимої похибки приладу газоаналізатора Драгер Alcotest 7510 ± 0,06% в діапазоні від 0 до 0,8%, наявних даних про невідповідність показників вказаного приладу на час вимірювання 11.08.2020 року в частині визначення температури повітря, суд вважає, що достовірно не встановлено факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а саме із перевищенням існуючої норми алкоголю 0,2 % проміле».

Захисник просив суд закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП, оскільки в силу принципу презумпції невинуватості згідно ст. 62 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП, за недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину у вчиненні правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак алкогольного сп`яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Такий огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до положень ч.ч. 2,4 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі- законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби; законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідальності цьому закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції, а наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (п. 10 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена. Висновок про це суд зробив із сукупності досліджених у справі доказів та фактів.

Відповідно до п. 3.3 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна використовуватися працівниками патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, перевірці документів, арешті або затримання особи, поверхневому огляді, загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам, у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Проте до матеріалів справи додано відеозапис з камер поліцейських, на якому зафіксовано лише факт керування автомобілем ОСОБА_1 , проте ознаки сп`яніння не виявлено підстав та причин зупинки не зафіксовано, відеозапис ведеться частково.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, оцінюючи докази наявні в матеріалах адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вони суперечать принципу доведення винуватості «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій». Крім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, суд вважає, що фактичні дані та будь-які інші докази, які були одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, порушення права на захист, були здобуті з порушенням встановленого законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, а отже є неналежними доказами.

Крім того судом встановлено, що згідно тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM-0293, проведеного 29.08.2020 року о 16 год. 35 хв., щодо ОСОБА_1 , результат тесту 0,23 % проміле алкоголю.

Разом з тим, відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції, гранична норма алкоголю допустима у крові становить 0,2 %.

Однак у відповідності до технічних даних газоаналізатора Драгер Alсotest 7510, границі допустимої похибки під час перевірки масової концентрації алкоголю в крові становить абсолютна похибка ± 0,06 % в діапазоні від 0 до 0,8 %.

Тобто, показник в 0,23 %, який став підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, знаходиться в межах допустимої похибки приладу.

Враховуючи, що за результатами проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з урахуванням допустимої похибки приладу газоаналізатора Драгер Alсotest 7510 ± 0,06% в діапазоні від 0 до 0,8%, наявних даних про невідповідність показників вказаного приладу на час вимірювання 29.08.2020 року в частині визначення температури повітря немає, суд вважає, що достовірно не встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а саме із перевищенням існуючої норми алкоголю 0,2 % промілє.

За таких підстав, вина у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Полтави Ю.Д. Новак