ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, працюючого кочегаром-випалювачем у Святогорівській ЗОШ I-III ступенів Добропільської районної ради Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

19 вересня 2020 року, о 13 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 в м. Добропілля по вул. Добролюбова, 100, керував мопедом Верховина без н/з, з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий зап ах алкоголю з ротової порожнини, від продуття газоаналізатора "Drager Alcotest 6810" та проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що дійсно визнає той факт, що працівниками поліції складався якийсь протокол, проте який саме він не знає, оскільки останні його з протоколом не ознайомили. Щодо відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, то останній взагалі не зрозумів, що йому пропонували проїхати у медичний заклад для того, щоб здати аналізи.

Захисник правопорушника ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що спочатку ОСОБА_1 виписали протокол щодо керування транспортним засобом без мотошлему, штраф за який він відразу сплатив. Щодо протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 взагалі не знав, коли дізнався, відразу звернувся на гарячу урядову лінію з цього приводу і поскаржився на неправомірні дії працівників поліції щодо цієї ситуації. Дане звернення було розглянуто державним територіальним управлінням ДБР, яке у своїй відповіді зазначило про відсутність складу кримінального правопорушення з боку працівників поліції. Просила закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та передати матеріали адміністративного правопорушення на розгляд трудового колективу Святогорівської ЗОШ I-III ступенів Добропільської районної ради Донецької області, оскільки ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом III групи, дружина не працює, займається вихованням сина. Від продуття газоаналізатору ОСОБА_1 відмовився у зв`язку з введеними державою карантинними заходами через COVID-19, побоявся заразитися. Щодо відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, то останній взагалі не зрозумів, що йому пропонували проїхати у медичний заклад для здачі аналізів. Також зазначила, що ОСОБА_1 є порядним сім`янином, конфліктів з близькими та сусідами не має, що підтверджується побутовою характеристикою. За місцем роботи також характеризується позитивно, доган не має, є сумлінним працівником, що підтверджується виробничою характеристикою.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що був запрошений працівниками поліції в якості свідка, після того як останніми біля його будинку було зупинено чоловіка на мопеді, за одне з порушень правил дорожнього руху, за яке саме порушення точно сказати не може, не зрозумів, оскільки займався домашньою роботою і не придав цьому великого значення. Що саме свідчив стосовно цієї події вже не пам`ятає. Проте підтвердив, що його пояснення працівники поліції йому зачитували, після чого він їх підписав.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що був запрошений працівниками поліції в якості свідка за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В його присутності ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу та пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній на камеру від цього відмовився.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Чумак І.М., показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення знайшла своє повне підтвердження та його дії кваліфіковані правильно.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 440473 від 19.09.2020 року, показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та відеозаписом зазначеної події, де ОСОБА_1 відмовився від продуття газоаналізатора "Drager Alcotest 6810" та проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п. 1.10 Правил, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Як передбачено п. 1.10 Правил, транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

У судовому засіданні встановлено, що мопед, яким керував ОСОБА_1 , призначений для перевезення людей, а тому є транспортним засобом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши документи додані до клопотання директора Світогорівської загальноосвітньої школи I-III ступенів Добропільської районної ради Дудушко С.І. від 22 листопада 2020 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу для застосування до нього засобів громадського випливу, вважаю що у його задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Таке переконання ґрунтується на даних про характер вчиненого правопорушення у поєднанні з даними про особу правопорушника. При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу необхідно з`ясувати питання щодо узгодженості такого звільнення із завданнями КУпАП та метою адміністративного стягнення.

Так, положення статті 21 КУпАП відображають, зокрема, принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Наявність відповідного клопотання громадської організації чи трудового колективу про передачу матеріалів на їх розгляд, не є безумовною підставою для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналіз указаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім того, керування ОСОБА_5 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на думку суду, могло завдати серйозної шкоди іншим учасникам дорожнього руху, зокрема його неповнолітньому сину, який був пасажиром під час керування ОСОБА_5 транспортним засобом. ОСОБА_5 повинен був усвідомлювати наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння, навіть з урахуванням його позитивної характеристики та клопотання трудового колективу не є переконливими стосовно доцільності застосування до нього заходів громадського впливу.

На підставі викладеного, суддя вважає недоцільним застосовування відносно ОСОБА_1 заходів громадського впливу, оскільки вчинене правопорушення характеризується підвищеною суспільною небезпекою та передача на поруки не буде достатньою і необхідною мірою для виправлення правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої Добропільським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, посвідчення водія не отримував.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, суддя вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке передбачене для інших осіб, у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 401 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 23, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правпорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання директора Світогорівської загальноосвітньої школи I-III ступенів Добропільської районної ради Дудушко С.І. від 22 листопада 2020 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу для застосування до нього засобів громадського випливу.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, працюючого кочегаром-випалювачем у Святогорівській ЗОШ I-III ступенів Добропільської районної ради Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27 серпня 2000 року Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, який повинен бути сплачений за реквізитами: отримувач Донецьке ГУК/Донецька область/21081300, код отримувача (ЕДРПОУ) 37967785, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0005001, код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, працюючого кочегаром-випалювачем у Святогорівській ЗОШ I-III ступенів Добропільської районної ради Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27 серпня 2000 року Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені о 15.30 годині 27 листопада 2020 року.

Повний текст постанови виготовлений 30 листопада 2020 року.

Копію постанови під розписку вручити особі, щодо якої її винесено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Добропільського

міськрайонного суду В.М. Любчик