Справа № 711/7437/20
Провадження 3/711/2379/20
ПОСТАНОВА

30 листопада 2020 року Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого водієм ПАТ «Черкаське АТП 17127»,

до адміністративної відповідальності заст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 120314 - 19.10.2020 о 10 год. 41 хв. у м.Черкаси по бульв. Шевченко, 266, ОСОБА_1 керуючи автобусом «Баз А079.32» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював регулярні міські перевезення пасажирів за маршрутом № 4 «Обласна лікарня - вул. Пацаєва» та перевозив пасажирів в кількості, що перевищує зазначену кількість сидячих місць в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.01.2015 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу пасажирських сидячих місць становить 23 (двадцять три), а при перевезенні було виявлено 35 пасажирів, 12 з яких в салоні автобусу були стоячими, чим порушив правила перевезення пасажирів в умовах дії карантину, а саме вимогу постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 зі змінами, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та надав суду пояснення, що він працює водієм на ПАТ «Черкаське АТП 17127», та здійснює перевезення по маршруту № 4 «Обласна лікарня - вул.Пацаєва». Під час виконання регулярних пасажирських перевезень, він попереджав пасажирів про неприпустимість їх перевезення в кількості, що перевищує передбачену вимогами Закону, однак люди не реагували та відкривали двері вручну, користуючись кнопкою автоматичного відкривання дверей, конфліктували з ним. Вважає, що він вживав усіх необхідних заходів. Він намагався пояснити працівникам поліції, що взагалі-то, він - як водій, не має повноважень забороняти пасажирам вільно пересуватись та мати право на користування громадським транспортом, проте працівники поліції не звернули увагу на даний факт. Крім того, він намагався звернути увагу тих же працівників поліції і на той факт, що обов`язок виконання вимог постанови, покладений саме на працівників поліції, які і повинні вживати заходів під час посадки пасажирів на зупинках маршрутних транспортних засобів. Також працівники поліції не вернули уваги на той факт, що він є водієм на міському автобусному маршруті № 4 за наймом. Перевезення пасажирів за вказаним вище маршрутом, безпосередньо здійснюється юридичною особою ПАТ «Черкаське АТП 17127», а він - як водій автобуса виконує свої трудові функції в межах своїх службових обов`язків. Він не є а ні фізичною особою підприємцем, а ні посадовою особою зазначеного підприємства, він не наділений будь-якими адміністративно-розпорядчими функціями й повноваженнями в межах товариства. З огляду викладене вважає, що він не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому вважає, що провадження відносно нього підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Дзюман С.В., в судовому засіданні, зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 120314, його довіритель обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП. Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 працює водієм на ПАТ «Черкаське АТП 17127», та здійснює перевезення по маршруту № 4 «Обласна лікарня - вул.Пацаєва», тобто він являється найманим працівником. Отже, останній не являється ні фізичною особою підприємцем, ні посадовою особою зазначеного підприємства, він не наділений будь-якими адміністративно-розпорядчими функціями й повноваженнями в межах товариства. З огляду викладене вважає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому вважає, що провадження відносно останнього підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Дзюмана С.В., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п.п.3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2, забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

З метою спонукання громадян та суб`єктів господарювання дотримуватись таких вимог законодавцем до Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (Закон № 530-ІХ від 17.03.2020) Верховна Рада України доповнила Кодекс України про адміністративні правопорушення статтею 44-3 «порушення правил щодо карантину людей».

Окрім зазначених норм Кабінетом міністрів України було прийнято Постанову «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641» згідно якої, на всій території України запроваджено посилення протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Так в Протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , 19.10.2020 року о 10 годині 40 хв. по бульвару Шевченка 266, керуючи маршрутним таксі «Баз А079.32» д.н.з. НОМЕР_2 здійснював регулярні міські перевезення пасажирів за маршрутом № 4 «Обласна лікарня - вул. Пацаєва» та перевозив пасажирів в кількості, що перевищує зазначену кількість сидячих місць в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.01.2015 року, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу пасажирських сидячих місць становить 23 (двадцять три), а при перевезенні було виявлено 35 пасажирів, 12 з яких в салоні автобусу були стоячими,чим порушив вимоги карантину, а саме, п.п.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 р зі змінами.

Відповідно до п.п.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року зі змінами, встановлено, що на території України на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, Суд звертає увагу на те, що ст.44-3 КУпАП, передбачає відповідальність саме за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

В даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 порушив правила карантину, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 120314 - 19.10.2020 о 10 год. 41 хв. у м.Черкаси по бульв. Шевченко, 266, ОСОБА_1 керуючи автобусом «Баз А079.32» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював регулярні міські перевезення пасажирів за маршрутом № 4 «Обласна лікарня - вул. Пацаєва» та перевозив пасажирів в кількості, що перевищує зазначену кількість сидячих місць в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.01.2015 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу пасажирських сидячих місць становить 23 (двадцять три), а при перевезенні було виявлено 35 пасажирів, 12 з яких в салоні автобусу були стоячими, чим порушив правила перевезення пасажирів в умовах дії карантину, а саме вимогу постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 зі змінами, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з приписами ст. 256 КУпАП - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальної; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Всупереч цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду, не зазначено, які саме норми порушено і в чому полягають ці порушення, адже ст. 44-3 КУпАП є бланкетною (відсилочною), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За змістом вимог ст.256, ч.1 ст. 257 КУпАП, питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У справах «Малофеєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, сам факт здійснення перевезення пасажирів у кількості, що перевищують кількість пасажирів передбачену технічними вимогами транспортного засобу належними та допустимими доказами не підтверджено. Оглянувши відеозапис з боді камер поліцейського, встановлено, що поліцейський перерахував людей навіть не заходячи в автобус, тобто достовірно стверджувати, що в автобусі знаходились 35 пасажирів, 12 з яких в салоні автобусу були стоячими, не можна.

Зазначені вище обставини на думку Суду свідчать про відсутність не лише складу адміністративного правопорушення, а й про відсутність самої події адміністративного правопорушення.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони дають змогу Суду оцінити дії останньої, як такі, що не містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статті 44-3 КпАП України.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст..44-3 КУпАП є саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44-3, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.В.Михальченко