№3/755/6914/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 102692, ОСОБА_1 , 21 серпня 2020 року, о 00 годині 01 хвилина, у м. Києві, по бул. Перова, 27, керував автомобілем «Audi A6», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло; поведінка не відповідає дійсності; тремтіння пальців рук; блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 а ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 21.08.2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, його зупинили співробітники патрульної поліції та одразу запропонували проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що він погодився. У медичному закладі лікар-нарколог провів первинний огляд, а саме: виміряв тиск, перевірив зіниці очей та координацію рухів, після чого, звернувся до поліцейських та сказав, що у нього немає ніяких ознак наркотичного сп`яніння, але поліцейські настоювали на здачі аналізу. Під тиском працівників поліції лікар звернувся до нього та запропонував здати сечу для аналізу на вміст наркотиків, на що він погодився, але фізіологічно на той час не міг здати зазначений аналіз. Він запропонував, а потім і прохав лікаря здати інший аналіз (кров, слину, волосся, піт тощо), який дозволений законом, але останній відмовив, посилаючись на те, що в нього відсутні реактиви для прийняття інших аналізів. Крім того, він прохав надати йому будь-який сечогінний засіб, однак, йому і в цьому було відмовлено. Провівши у лікаря три години і випивши 1,5 літри води, він не зміг зібрати сечу і весь цей час він прохав взяти інший аналіз, дозволений законом, однак, лікар сказав, що якщо він не здасть сечу, то він напише, що останній є клінічним наркоманом. Далі він запитав, на якій підставі лікар це напише, оскільки первинний огляд з його ж слів показав, що немає ніяких ознак наркотичного сп`яніння, на що лікар відповів, що він є заручником ситуації. Увесь час, доки він знаходився у медичному закладі, на нього працівниками патрульної поліції та лікарем здійснювався моральний тиск, а саме -написання відмови від проходження медичного огляду, на що він не погодився. З моменту зупинки автомобіля і за увесь час перебування у лікаря, він жодного разу не відмовлявся від медичного огляду, однак, незважаючи на це, співробітники патрульної поліції склали відносно нього протокол про відмову від проходження медичного огляду. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 130 КУпАП складено неправомірно та безпідставно.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Тоцький Б.А. у судовому засіданні пояснив, що з протоколу про адміністративне правопорушення та висновку медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння. Із розділу 3 Наказу МОЗ та МВС від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме пунктів, вбачається: п. 7 Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове; 10. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів; 11. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища; 12. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; 13. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу; 16. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду; 17. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку; 18. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма»; 19. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я; 20. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я; 21. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5); 22. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не зміг надати сечу для проведення дослідження, а іншим способом лікар не захотів проводити дослідження, хоча відповідно до зазначеного вище Наказу, можливе проведення дослідження інших біологічних зразків. Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004971 від 21.08.2020 року викликає сумніви щодо його достовірності. У зв`язку із вищенаведеним, прохав закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім того, на підтвердження своїх пояснень, надав для долучення до матеріалів справи флеш-накопичувач з відеозаписом даної події, що знятий на мобільний телефон ОСОБА_1 саме і лікаря-нарколога з доказом того, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд, а навпаки, наполягав на цьому.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 та захисника Тоцького Б.А., було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи та відеозапис з місця події, наданого для долучення до матеріалів справи захисником Тоцьким Б.А., а також, досліджено медичну документацію, що надійшла на запит суду із КМНКЛ «Соціотерпія».

Зокрема, у судове засідання було викликано лікаря-нарколога ОСОБА_2 , який складав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004971 від 21.08.2020 року, однак, до суду останній не з`явився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Тоцького Б.А., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 та захисником Тоцьким Б.А., було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Розділом 3 Наказу МОЗ та МВС від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме пунктами, передбачено, що: п. 7 Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове; 10. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів; 11. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища; 12. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; 13. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу; 16. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду; 17. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку; 18. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма»; 19. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я; 20. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я; 21. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5); 22. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він погодився проїхати на огляд до медичного закладу, однак, перебуваючи у лікаря-нарколога, у нього не виходило здати для аналізу біологічне середовище - сечу і він прохав дати йому лікарський засіб, який йому у цьому допоможе, а потім, прохав взяти у нього для дослідження інше біологічне середовище, однак, його прохання були проігноровані, у результаті чого, працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП з відмовою від проходження огляду, що не відповідає дійсності та суперечить пунктам 12, 13 розділу 3 вказаного вище Наказу. Зокрема, дана обставина підтверджується також відеозаписом із мобільного телефону ОСОБА_1 , наданим захисником Троцьким Б.А. у судовому засіданні для долучення до матеріалів справи, де ОСОБА_1 наполягає на тому, щоб у нього взяли аналізи.

Крім того, відповідно до акту медичного огляду КМНКЛ «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004971 від 21.08.2020 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз клінічно, а саме: «стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів», оскільки останній не здав аналіз - сечу, тобто висновок складено без проведення лабораторної діагностики, хоча ОСОБА_1 наполягав на цьому і це підтверджено наявним відеозаписом.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Зокрема, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, то він не є безперервним, зокрема, відсутній момент знаходження ОСОБА_1 саме у медичній установі. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем керував автомобілем «Audi A6», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння 21.08.2020 року, о 00 годині 01 хвилина, однак, із зазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено 20.08.2020 року о 23 годині 24 хвилини, що суперечить протоколу.

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: