Номер провадження 3/754/5758/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2020 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління держпродспоживслужби в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ФОП ОСОБА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №429, керівник ОСОБА_1 05 листопада 2020 року о 10 год. 55 хв., перебуваючи на робочому місці не забезпечив дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме: не проводився температурний скринінг всім працівникам; відсутнє документальне підтвердження проведення навчання з працівниками щодо правил використання ЗІЗ; відсутній п`ятиденний запас ЗІЗ; відсутня організація централізованого збору використаних ЗІЗ; відсутнє нанесення тимчасових маркувань для перебування відвідувачів в черзі; відсутнє документальне підтвердження проведення вологого прибирання приміщень та поверхонь з використанням миючих та дезінфекційних засобів, чим порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; пункт 1, 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2», п.1, п.5, п. 7, п.8 абз.3, п.8 абз. 4 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 №17. Таким чином вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 просив закрити провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки під час проведення перевірки та складання опитувальника ним наголошувалось, що вологе прибирання приміщення магазину та місць контакту рук відвідувачів проводиться не рідше ніж кожні 2 години, але вказана обставина була проігнорована. Також на момент складання протоколу була наявна урна для утилізації засобів індивідуального захисту, про що також ним наголошувалось при перевірці. На підтвердження даних обставин ОСОБА_1 надав чек про придбання урни та фотографії.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали приходжу до наступного.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, диспозиція вказаної норми є банкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якої порушені, є обов`язковою.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» установлено з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20 травня 2020 р. № 392"Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 р. було затверджено Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення та опитувальника щодо організації протиепідемічних заходів на підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, розміщених на території міста Києва суду не надано жодних доказів, які підтверджували б те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.1, п.5, п. 7, п.8 абз.3, п.8 абз. 4 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 №17, а саме не надано пояснення свідків, показання технічних приладів, тощо.

При цьому під час розгляду судом справи ОСОБА_1 зазначав, що коли складали опитувальник ним робились зауваження щодо його змісту, однак вони були проігноровані, також ним були надані фотографії на підтвердження його доводів.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, суддя,-

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя