Дата документу Справа № 335/7680/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7680/20 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження №33/807/756/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , представника - адвоката Добринь Я.О., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Добринь Я.О. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 вересня 2020 року, якою провадження відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштований, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, 21.08.2020 року о 10-01 год. в м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, б.51, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЛАЗ 672 М державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки не витримав бокового інтервалу та дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 6 державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п.13.1, 10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник - адвокат Добринь Я.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що суд першої інстанції не повно та не всебічно розглянув справу, не вивчив всі обставини справи, не викликав у судове засідання потерпілого ОСОБА_2 , чим не надав останньому надати свої пояснення та заявляти клопотання. Вказує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП підтверджується протоколом, схемою ДТП. Щодо обставин ДТП потерпілий ОСОБА_2 стверджує, що 21 серпня 2020 року він керував автомобілем Мазда 6 д.р.з НОМЕР_3 по вулиці Перемоги у м. Запоріжжі у крайній ліві смузі, і у той час коли його транспортний засіб зрівнявся з автобусом ЛАЗ 672М д.р.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у середній смузі, останній виконав поворот ліворуч, не переконавшись у безпеки такого маневру. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 13.1 ПДР. Просить скасувати постанову суду від 24.09.2020 року, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП.

Згідно постанови, суддя визнав ОСОБА_1 невинуватим у порушенні правил дорожнього руху, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 21.08.2020 року о 10-01 год. в м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б.51, керуючи автомобілем ЛАЗ 672 М державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки не витримав бокового інтервалу та дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 6 державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п.13.1, 10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його предстьавника, які просили постанову судді скасувати та визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП України, пояснення ОСОБА_1 , який заперечував задоволенню апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, не викликавши у судове засідання потерпілого дійсно припустився порушень процесуального закону, а саме положень ст. 277-2 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції, поновивши апелянту строк на оскарження, не маючи повноважень щодо призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції (ст.294 КУпАП), надав можливість потерпілому реалізувати права під час апеляційного розгляду, чим скористався ОСОБА_2 особисто та за присутності свого представника.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції дотримався зазначених вимог.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Так, виходячи із пояснень ОСОБА_2 , наданих при апеляційному розгляді, причиною зіткнення транспортних засобів стало виконання маневру повороту ліворуч водієм ОСОБА_1 .

Однак в протоколі серії ОБ № 209363, складеному відносно ОСОБА_1 , не дивлячись на посилання порушення даним водієм п.п.10.1, 13.1 ПДР, зазначено, що саме не дотримання бокового інтервалу та дистанції стало причиною зіткнення автомобілів.

При цьому, зазначення у протоколі відносно ОСОБА_1 наведених пунктів Правил дорожнього руху не надає можливості суду вважати конкретним висунуте обвинувачення щодо вчинення адміністративного правопорушення, оскільки наведені норми містять альтернативні порушення, чіткість яких в обов`язковому порядку має знайти відображення у відповідному протоколі.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до частини 1 ст. 2 вказаного Кодексу законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з частиною 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко не визначений порядок вирішення питання про межі судового розгляду у справах про адміністративні правопорушення, та з метою розгляду даної справи відповідно до засад ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що дану справу слід вирішити за аналогією Закону, а саме, в даному випадку, за нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини. Законодавство про адміністративні правопорушення не містить заборони на використання аналогії закону.

У найближчій галузі права - кримінальному - міститься заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією (ч. 4 ст. 3 КК України). Проте, у кримінальному процесуальному законі аналогію не заборонено.

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За даною аналогією протокол про скоєння особою адміністративного правопорушення необхідно розглядати як обвинувальний акт, так як в ньому, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До цієї думки суд схиляє і аналіз, зокрема ст.ст.257, 279 КУпАП та переконує суд щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у межах складеного протоколу.

Отже, суд позбавлений можливості самостійно вийти за межі складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінуються саме не дотримання бокового інтервалу та дистанції, що не лише за наданими та дослідженими письмовими доказами не знаходить підтвердження, а і за поясненнями обох водіїв при апеляційному розгляді, місцевий суд цілком обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за викладених у протоколі обставин.

Таким чином не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Добринь Я.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2020 року, якою провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник