Справа № 387/849/20
Номер провадження по справі 3/387/532/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року смт Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, працюючої головою ФГ «Марківське», ідентифікаційним номер в матеріалах справи відсутній, -

за ст. 124 КпАП України, -

за участі секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Мелєзгінова Ю.В.

потерпілого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ від 15.09.2020 ОСОБА_1 03.09.2020 о 15 годині 05 хвилин на польовій дорозі Гаївка-Вільшанка керувала транспортним засобом MITSUBISHI-OUTLANDER д.н.з. НОМЕР_1 при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної швидкості та скоїла зіткнення з транспортним засобом Ford-Transit д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.13.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні cвою вину не визнала та пояснила, що вона 03.09.2020 їхала по польовій дорозі з смтДобровеличківка до смт Новоархангельськ зі швидкістю 20-30 км/год. Доїжджаючи до повороту (заокруглення дороги) почала пригальмовувати та рухалася по правій стороні дороги по своїй умовній смузі руху. ОСОБА_2 в цей час в`їхав у її автомобіль намагаючись перелаштуватись у свою праву частину дороги. Зіткнення відбулося перед самим поворотом (дорожнім заокругленням дороги), та перед ДТП повороту не вчиняла. Місце ДТП на фотографії та на схемі ДТП відповідає місцю зіткнення автомобілів.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надавати пояснення відмовився.

Захисник Мелєзгінов Ю.В. зазначив, що на схемі ДТП належним чином відображено місце розташування автомобілів та місце їх зіткнення саме на смузі руху ОСОБА_1 , що підтверджує правильність пояснень потерпілої.

Дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові матеріали, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, виходячи з таких обставин справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.280 КпАП України суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №054854 ОСОБА_1 03.09.2020 о 15 годині 05 хвилин порушила п.13.5 ПДР України, що також підтвердили ОСОБА_1 , її захисник та потерпілий.

Однак у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, пункт 13.5 ПДР відсутній.

Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.

Відповідно до п.1.5 ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.2.3.б ПДР України - забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Суд зазначає, що працівником поліції не була надано оцінки діям кожного з водіїв та неналежним чином визначено причину ДТП. В протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено свідків правопорушення, потерпілу особу, належну суть правопорушення.

З дослідженої в судовому засіданні схеми місця ДТП та з оглянутого фото та відео ДТП з боді-камери поліцейського, суд з`ясував, що автомобіль MITSUBISHI-OUTLANDER д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , знаходився у правій частині дороги у попутному напрямку руху, а автомобіль Ford-Transit д.н.з. НОМЕР_2 передньою (лобовою) частиною розташований з лівої частини дороги у його попутному напрямі руху, тобто на умовній смузі руху автомобіля MITSUBISHI-OUTLANDER. Також зі схеми ДТП фото та відео видно, що ДТП сталося на заокругленні із обмеженою видимістю. Місце удару транспортних засобів на схемі ДТП позначено, що удар відбувся у ліву передню частину автомобіля MITSUBISHI-OUTLANDER д.н.з. НОМЕР_1 та у лобну ліву частину автомобіля Ford-Transit д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначене також підтверджується і наявними механічними ушкодженнями автомобілів. Місце удару на схемі ДТП позначено на відстані 2,65 м. від правого краю дороги та 2,50 м. від лівого краю дороги за напрямком руху автомобіля Ford-Transit д.н.з. НОМЕР_2 . Із оглянутого відео та фото видно, що осип скла та рештків автомобілів після ДТП збігається із місцем зіткнення автомобілів виходячи із їх розташування після ДТП. Суд також зазначає, що зі схеми ДТП розташування автомобіля MITSUBISHI-OUTLANDER д.н.з. НОМЕР_1 є такою: відстань від передньої правої сторони автомобіля від правого краю дороги за напрямком руху становить 40 см., а від лівого краю дороги становить 2,65 м.; відстань задньої правої частини автомобіля від лівого краю дороги становить 2 метри та від правого краю дороги 1,17 метрів. Водночас ширина дороги становить 5,10 м. до дорожнього заокруглення та 4,20 м. після дорожнього заокруглення в напрямку руху автомобіля MITSUBISHI-OUTLANDER. Отже враховуючи локалізацію механічних пошкоджень транспортних засобів у MITSUBISHI-OUTLANDER та Ford-Transit д.н.з. НОМЕР_2 , враховуючи взаєморозташування автомобілів, місце зіткнення, суд доходить до висновку, що автомобіль Ford-Transit мав можливість дотримуватися безпечного інтервалу та недопустити зіткнення автомобілів.

Отже враховуючи зазначене суд не встановив в судовому засіданні порушень ПДР з боку ОСОБА_1 .

Крім того суд зазначає, що ДТП відображене у схемі ДТП відповідає оглянутому в судовому засіданні фото та відео наслідків ДТП.

Водночас в судовому засіданні не встановлено те, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем не вибрала безпечної швидкості руху чи порушила інші вимоги ПДР, які б були причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, якими саме діями ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушила ПДР України, що призвело до ДТП. Ні у протоколі про адміністративне правопорушення ні у схемі ДТП ці обставини не відображені.

Суд звертає увагу на те, що ст.124 КпАП України, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Зокрема, як було встановлено судом, ОСОБА_1 повністю заперечила вчинення нею адміністративного правопорушення.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КпАП України, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликало сумніву у Суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП України.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України є саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Враховуючи, що в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 245, 247, 256,280, 283, 284, 287, 294 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції .

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області І. П. Майстер