Справа № 950/1629/20
Номер провадження 3/950/785/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засідання Сивоконь А.І., з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стеценка В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Лебединського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№ 213420 від 02.09.2020 року ОСОБА_1 , звинувачується в тому, що він 02.09.2020 року о 00:10 год., по вул. Сумська керував мопедом «Honda Dio», з ознаками алкогольного сп`яніння, що було визначено за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER 6820, в присутності двох свідків зі згоди водія, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні наголосив, що винуватим себе не визнає, та пояснив, що 02.09.2020 року о 23:00 год., по вул. Сумська керував мопедом «Honda Dio», разом з ним у якості пасажира перебував його товариш ОСОБА_2 , де й був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після чого він надав пояснення працівникам поліції, та заперечив вживання ним алкогольних напоїв, і зазначив, що тільки вживав квас з кеги куплений на розлив у магазині. Працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці, так як у них виникають підозри у перебуванні його у стані сп`яніння, на що, останній погодився. Пройшовши тест на стан сп`яніння на місці події, за допомогою спеціального технічного засобу, який був в наявності у працівників поліції, та отримавши результати, ОСОБА_1 , не погодився з результатами алкотестера, та пояснив, що алкогольних напоїв він не вживав взагалі, що підтвердив його товариш ОСОБА_2 , який перебував разом з ним тривалий час, що було проігноровано працівниками поліції, а також на запитання ОСОБА_1 , щодо законності та сертифікації їхнього спецзасобу, та застосування одноразових стерильних накладок для індивідуального продування технічного приладу, він не отримав ні відповіді, ні пояснень щодо проходження вище зазначеної процедури, що викликало у нього підозри, щодо правомірності дій поліцейських. Пропозицій проїхати до медичного закладу для проходження медичної експертизи на стан сп`яніння, він також не отримав від працівників поліції, хоча й мав такий намір, та наполягав їм, на проходження експертизи в закладі охорони здоров`я, так як був впевнений в своєму тверезому стані, на що отримав відповідь, про те, що його стан вже встановлено. При свідках зазначених в протоколі він не продував технічний прилад. Свідка ОСОБА_2 , який безпосередньо перебував з ним до та під час події працівники поліції до уваги не взяли, та попросили відійти в сторону і не заважати. Крім цього, до місця події підійшли ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які теж стали спостерігати за подіями, все чули, але у якості свідків чомусь не були залучені.

Вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стеценка В.М., свідка - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, суд вважає, що даний доказ не підтверджує вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення та знаходить обґрунтованими доводи про недоведеність висунутих звинувачень.

Як свідки вчиненого правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18№ 213420 від 02.09.2020 року в вказані громадяни ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які б могли підтвердити чи спростувати обставини. Однак, зазначені особи в судове засідання не з`явилися і їх покази перевірені не були.

Разом з цим, допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 , показав, що того дня 02.09.2020 року бачив як по вул. Сумська, біля дитячого садка «Чайка», працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який рухався на мопеді разом з пасажиром. Перебуваючи поруч з місцем події, ОСОБА_3 , чув розмову ОСОБА_1 , з працівниками поліції. При чому ОСОБА_1 , перебував в адекватному стані, вів себе спокійно. Під час продування технічного приладу, окрім працівників поліції біля ОСОБА_1 , нікого не було, не дивлячись на те, що неподалік перебував він разом із ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , та як свідки залучені не були. Після продування технічного приладу ОСОБА_1 , заперечував результати огляду, та прохав працівників поліції пройти експертизу на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що було проігноровано останніми.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність звинувачень ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю згідно зі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя: О. В. Чхайло