Номер провадження: 33/813/1153/20
Номер справи місцевого суду: 514/907/20
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Морозова В.Ю.,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Морозова В.Ю. на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 26.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Тарутинського районного суду Одеської області від 26.08.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №270177 від 07.06.2020 року встановлено, що 07.06.2020 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 в смт. Березине по вул. Центральна, з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, збуджена поведінка). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

На дану постанову представник ОСОБА_1 - адвокат Морозов В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 26.08.2020 року та ухвалити нову, якою справу відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог щодо скасування постанови, представник ОСОБА_1 - адвокат Морозов В.Ю. зазначає, що ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу 07 червня 2020 року за кермом транспортного засобу взагалі не перебував, працівники поліції грубо не звернули уваги на його пояснення. Правопорушення, передбачені ч. ч. 1-4 ст. 130 КУпАП з 01 липня 2020 року віднесені до кримінальних проступків, а відповідальність, передбачена ч. ч. 1-4 ст. 130 КУпАП з 01 липня 2020 року є скасованою, оскільки диспозиція ч. ч. 1-4 ст. 130 КУпАП повністю вилучена з вказаного нормативного акту, в зв`язку з чим інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за статтею 130 КУпАП. В матеріалах справи відсутня довідка про те чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було виписано направлення на медичний огляд до лікарні. В матеріалах справи відсутня довідка про відсторонення особи від керування транспортним засобом. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні адреси та телефонні номери свідків. Свідки, які зазначені в протоколі взагалі не були очевидцями події, яка трапилася. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №270177 не зазначається вимога відповідного пункту правил дорожнього руху, яку порушив ОСОБА_1 .

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Морозова В.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 та його представника - адвоката Морозова В.Ю., а також свідків у справі, апеляційний суд приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 07.06.2020 року разом з ОСОБА_2 на його автомобілі ВАЗ-2106 під керуванням останнього знаходилися в смт. Березине Тарутинського району Одеської області де здійснювали прийом молока від населення. В його обов`язки входило приймання молока та злив молочної продукції до ємності, яка знаходилася на причепі автомобіля. Водій ОСОБА_2 у цей час кудись пішов, а він перебував біля автомобіля один та здійснював прийом молочної продукції. До автомобіля під`їхали працівники поліції, які стали звинувачувати його в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У цей день він дійсно вживав алкогольні напої, а саме випив декілька пляшок пива, однак автомобілем не керував. Свідків на місце пригоди працівниками поліції запрошено не було, а останні були залучені пізніше та як на місці скоєння правопорушення, так і в районному суді підтвердили лише факт відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння, що він і не заперечує.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Морозов В.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він є фактичним власником автомобіля ВАЗ 21063 р/н НОМЕР_1 . 07.06.2020 року біля 22.00 години їхав за кермом автомобіля з причепом разом зі ОСОБА_1 на вул.. Центральній в смт. Березіно Тарутинського району Одеської області та займалися заготівлею молока у населення. ОСОБА_1 є найманим працівником, який безпосередньо приймає молоко та зливає у ємність на причепі. Оскільки під час руху на автомобілі у темний час доби зникло світло, він зупинився на вул. Центральній, залишив на деякий час автомобіль, для того, щоб придбати реле світла, а ОСОБА_1 залишився приймати молоко. Повернувшись через хвилин 15 на місце, він побачив, що біля автомобіля, яке знаходилося на том ж місці, де він його залишив перебували працівники поліції, які звинувачували ОСОБА_1 у керування транспортним засобом у стані сп`яніння. На місці протокол про адміністративне правопорушення не складався, щодо факту складання протоколу йому стало відомо на наступний день зі слів ОСОБА_1 . При цьому вказав, що дійсно у протоколі поставив свій підпис за те, що йому було передано автомобіль для подальшого керування, однак за яких обставин він поставив цей підпис вказати не міг.

Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_6 , який склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та проводив перевірку факту керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння пояснив, що знаходячись на патрулюванні смт. Березине Тарутинського району Одеської області, помітили автомобіль без ввімкненого світла. Автомобіль був з причепом, на якому знаходилася велика ємність та за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. При цьому вказав, що доказів факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 отримано не було, оскільки свідок правопорушення, а саме особа, яка здавала молоко не забажала надати пояснення на підтвердження цього факту, а інші докази отримані не були. В подальшому запрошені на місце події свідки, підтвердили лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді районного суду, судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинами - матеріали справи не містять.

Матеріали справи також містять відеозапис з камер фіксації, наявних у працівників поліції (а.с.11).

При цьому наявний відеозапис повністю підтверджує зазначені апелянтом обставини, факт спілкування з працівниками поліції, заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом саме ним та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він не перебував у статусі водія. Інших даних, в тому числі які могли свідчити про керування останнім транспортним засобом зазначений відеозапис запис не містить.

Під час розгляду справи в районному суді, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Районним судом також залишено поза увагою пояснення свідка ОСОБА_7 , який був особисто присутнім в судовому засіданні та надавав пояснення.

З наданих пояснень, які містяться на аудіо диску та знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що він не був особисто свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Його зупинили працівники поліції та запропонували засвідчити факт того, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 він особисто не бачив та не спілкувався з ним. Поставив свій підпис та засвідчив лише те, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає апеляційному суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд вважає безпідставними твердження апелянта про необхідність скасування постанови районного суду з огляду на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відповідного пункту правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 , з огляду на викладення у протоколі фабули правопорушення не можуть слугувати безумною підставою, яка вказує на необхідність скасування постанови районного суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що на момент ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції була відсутня норма закону якою передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП, на підставі Закону України від 22.11.2020 року №2617-VIII, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні зазначеної норми, яке суперечить фактичним обставинам, зважаючи на те, що закон, яким правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, віднесені до кримінальних проступків, був скасований до введення його в дію.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи довідки про відсторонення особи від керування транспортним засобом, то вони не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що керування передано ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Згідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Морозова В.Ю. - задовольнити.

Постанову судді Тарутинського районного суду Одеської області від 26.08.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов