Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/7697/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , фізичної особи - підприємця, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , за ст.44-3 КУпАП,-

УСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №073628 від 16.11.2020 року, який надійшов до суду 19.11.2020 року, ОСОБА_1 14.11.2020 року о 17-35 годин, будучи фізичної особи - підприємця, здійснювала роботу кафе «Джерело», розташованого за адресою: м.Маріуполь, пр.Нікопольський, буд.49, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року», а саме п.3 п.п.4 постанови.

ОСОБА_1 та її захисник Топузов В.І., який діє на підставі договору про надання професійної правової допомоги по адміністративній справі від 30.11.2020 року та ордеру серії ДП №073863 від 30.11.2020 року, надали до суду письмові пояснення, згідно яких зазначили, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . 14.11.2020 року, під час дії так званого «карантину вихідного дня», її заклад дійсно здійснював роботу на підставі розпорядження керівника роботі з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації №44 від 13.11.2020 року «Щодо карантинних заходів», яке є обов`язковим до виконання. При цьому зазначили, що, на їх думку, автором протоколу від 16.11.2020 року в графі склад правопорушення вказано, що ОСОБА_1 своїми діями порушила п.п.4 п.3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року, який був виключений постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року. Просили провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши матеріали справи, а також надані відеозаписи, суддя приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за вказаною статтею нестиме посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталося порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До скасування карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

З вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання.

З письмових доказів, долучених до протоколу на обґрунтування обставин правопорушення, убачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем) та здійснює відповідну господарську діяльність у встановленому законом порядку.

Щодо посилань захисника ОСОБА_2 на розпорядження керівника роботі з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації №44 від 13.11.2020 року «Щодо карантинних заходів», суддя зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року в порівнянні з вищевказаним розпорядженням має більшу юридичну силу як нормативно-правовий акт.

Разом з тим, як вбачається зі змісту протоколу серії ВАБ №073628 від 16.11.2020 року, працівники поліції описуючи нормативно-правовий акт, яким заборонено дії, вчинені ОСОБА_1 , посилалися на п.3 п.п.4 постанови КМУ №1100 від 11.11.2020 року, однак, вказаного підпункту 4 у пункті 3 в зазначеній постанові взагалі не існує.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року виключено п.3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року.

Таким чином, фабула події адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, не містить чіткого посилання на правові норми, не зазначено в чому саме полягає порушення, а отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушені приписи ст.256 КУпАП.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права. Бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм.

Тобто, посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим, та за відсутності посилання на конкретний нормативний акт, яким передбачено правило поведінки та порушене особою, відповідальність не настає.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст.44-3, 247, 251 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Т.В. Пустовойт