ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/819/477/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Заіченко В.Л., розглянувши, за участю адвоката Петряєва В.В., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Петряєва Володимира Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постановуХерсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. (600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Не погоджуючись з постановою, адвокат Петряєв В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову судді 02.11.2020 року необґрунтованою та винесеною без повного і всебічного дослідження обставин справи, посилаючись на те, що суддя першої інстанції припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи; неправильно застосував норми матеріального права, В обґрунтування доводів вказує, що матеріали справи містить направлення, яке складалося 13.08.2020 року о 01.00 годині, тобто вже після складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки протокол складено 13.08.2020 року о 00:50 годині. Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, а отже відсутні достовірні дані, які б підтверджували, що йому на законних підставах було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Вимоги апелянт мотивує тим, що для встановлення дійсних обставин інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, з метою забезпечення об`єктивного розгляду справи, суд першої інстанції повинен був викликати свідків вказаних в протоколі, оскільки в їх поясненнях не зафіксовано часу, в поясненнях відсутнє попередженням про кримінальну відповідальність, пояснення написані не особисто свідками. Відеоматеріали, які надані до суду не містять відеофіксації, чути лише нечіткі звуки, з яких не можливо встановити дійсні обставини справи, а тому підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні. Просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2020 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Петряєва В.В., суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею апеляційної інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №116801 від 13.08.2020 року, згідно якого водій ОСОБА_1 13.08.2020 року о 00:10 годині в м. Херсоні по Бериславському шосе, 28 керував транспортним засобом марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , у встановленому порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством).

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на поліцейського покладається обов`язок зазначення відповідних ознак алкогольного сп`яніння в першу чергу в протоколі, який і є єдиним належним та допустимим підтвердженням таких ознак.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до 245, 251, 252 КУпАП, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом серії: ДПР18 №116801 від 13.08.2020 року, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; направленням ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння; аудіофайлами, з яких встановлена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який пропонувався працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Суддя під час апеляційного розгляду також враховує, що якпри спілкуванні з поліцейськими, так і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував, що саме він 13.08.2020 року керував транспортним засобом транспортним засобом марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1

Суддя апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до п. 2.5. ПДР України на водія покладається обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Дії поліцейських регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 від огляду ухилився, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, а тому відповідні його дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №116801 від 13.08.2020 року, складеному у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції письмове направлення його до медичного закладу видано 13.08.2020 року о 01:00 годині, а протокол про адміністративне правопорушення складений 13.08.2020 року о 00:50 годині суддя апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки матеріали справи містять докази, що працівником поліції пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння до складання протоколу про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 і при спілкуванні з поліцейськими, і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував, що саме він керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з НОМЕР_1 при зупинці його працівниками поліції.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 написані не особисто цими свідками, а інспектором, що свідки не попереджувалися про кримінальну відповідальність на цій стадії судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП оцінювалась суддею першої інстанції під час розгляду справи та була визнана обґрунтованою.

Твердження апелянта, що під час розгляду справи не було з`ясовано всіх фактичних обставин справи, що відсутні допустимі та належні докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1ст. 130 КУпАП суддя апеляційної інстанції до уваги не бере та враховує роз`яснення чинного законодавства, що апеляційні суди під час розгляду апеляції на рішення суду першої інстанції про притягнення особи до адміністративної відповідальності звертають увагу чи надані апелянтом до суду апеляційної інстанції будь-які інші докази на підтвердження апеляційних доводів. Якщо ж особа не доводить ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, то суди доходять висновку, що сама собою незгода апелянта з даними адміністративного провадження, на підставі яких було ухвалено оскаржувану постанову суду, не є правовою підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження апеляційних доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, належних та допустимих доказів щодо закриття справи у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення також до суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП - особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вважаю, що суд першої інстанції належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 34 КУпАП, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбаченні ст. 35 КУпАП та обґрунтовано обрав вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП та вимогам Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами адміністративної справи, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції або закриття провадження у справі, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Петряєва Володимира Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова Херсонського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л.Заіченко