Справа № 525/1074/20
Провадження №3/525/626/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2020 Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого у військовій частині НОМЕР_1 м. Харкова,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

29 серпня 2020 року о 21 годині 15 хвилин по вулиці Каштановій в селищі Велика Багачка, Великобагачанського району, Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у КНЗ «Миргородська ЦРЛ». Отже, своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Справа призначалася до судового розгляду на 16.09.2020, 30.09.2020, 19.10.2020, 02.11.2020, 11.11.2020, 25.11.2020. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом направлялися судові повістки за зареєстрованим місцем проживання останнього, рекомендованими листами з повідомленням, листи повернулися на адресу суду без вручення адресату. Повідомлення про дату та час розгляду справи розміщувалися на сайті Великобагачанського районного суду Полтавської області. 19.10.2020 та 02.11.2020 судом виносилися постанови, якими було зобов`язано інспектора СРПП №4 Великобагачанського ВП, яким було ініційовано справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце, дату та час розгляду справи судом, 09.11.2020 на адресу суду надійшло повідомлення Великобагачанського ВП про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП Великобагачанським районним судом, змоги з`явитися до суду у ОСОБА_1 немає. З 05.11.2020 по 11.11.2020 суддя перебувала на лікарняному, тому процесуальний рух по справі не здійснювався, розгляд справи відкладено на 25.11.2020. Незважаючи на усі вжиті судом заходи, ОСОБА_1 у судове засідання жодного разу не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Завданнями КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З отриманих судом матеріалів, в тому числі даних протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , було достовірно відомо про факт складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та подальший розгляд справи у Великобагачанському районному суді.

Незважаючи на вказані обставини, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , станом розгляду справи не цікавився.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши сукупність наявних матеріалів справи та всі додані до протоколу про адміністративне правопорушення документи, переглянувши наявний відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля та боді-камери патрульного поліцейського (в обсязі, який наданий суду органом Національної поліції) в їх взаємозв`язку і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 29.08.2020 серія БД №271371, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 в стані сп`яніння та те, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку у КНЗ «Миргородська ЦРЛ» (а.с.1);

- переглянутим в судовому засіданні CD диском із відеозаписом порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 про те, що цього дня ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 та пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку у КНЗ «Миргородська ЦРЛ» (а.с.2);

- висновком КНЗ «Миргородська ЦРЛ» №108 від 29.08.2020, з якого вбачається, що відповідно до результатів огляду на стан сп`яніння на момент огляду ОСОБА_1 о 21 год. 45 хв. за допомогою Alcotest 6510, результат огляду на стан сп`яніння був 2,49‰-2,11‰(а.с.4).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень п.2.9а Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозв`язку з пунктами 2, 3, 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася у вечірній час 29.08.2020 в селищі Велика Багачка, Великобагачанського району, Полтавської області з участю водія ОСОБА_1 відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку інспектор СРПП №4 Великобагачанського ВП Філіпов Б.М.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння водія запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, а також вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису).

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Отже, за сукупності вищевстановлених обставин в їх взаємозв`язку та сукупності суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 29 серпня 2020 року о 21 годині 15 хвилин по вулиці Каштановій в селищі Велика Багачка, Великобагачанського району, Полтавської області керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9, 23, 27, 33, 40-1, ч.1 ст.130, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягти з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол