Справа № 285/4766/20
провадження в справі 3/0285/2671/20
ПОСТАНОВА
Іменем України

03 грудня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А. В. , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Житомирського зонального відділу військової служби
про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , місце роботи - військова частина НОМЕР_1 , гранатометник, РНОКПП НОМЕР_2 ,
за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення від 01.12.2020 року слідує, що 27.11.2020 року солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 повторно в умовах особливого періоду не прибув на військову службу без поважних причин, прибув лише о 08 год. 30.11.2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що вину згідно протоколу визнає повністю.
З врахуванням вказаних обставин, з метою недопущення порушення строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами, керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП на підставі наступного.
Ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем( крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Відповідно до ч. 4 ст.172-11 КУпАП діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, поняття «особливий період» пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року.
Також у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року було визначено, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.
Так, винність ОСОБА_1 у зафіксованому правопорушенні підтверджується наявними у справі даказами.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність порушника не встановлено.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення приймаю до уваги всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що у даному конкретному випадку застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 172-11 КУпАП буде достатньо для виконання завдань провадження у справі про адміністративні правопорушення та необхідно для здійснення виховного впливу на порушника.
З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини справи, керуючись статтями 27, 33-35, 40-1, 172-11, 245, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п"ять ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420(чотириста двадцять ) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В.Михайловська