ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1480/20 Справа № 211/4557/20 Суддя у 1-й інстанції - Гіда О. С. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кузьменко А.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2020 року о 04.10 годин в м. Кривий Ріг по вул. Мальовничій, буд. 90, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі у лікаря нарколога за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дишинського, 27 КПНД ДОР, згідно висновку лікаря № 1950 від 26.07.2020 року. Правопорушення зафіксоване на бодікамеру АЕ 00036, 00076. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду про накладення щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання 22.10.2020 року. Про те, що справа вже розглянута, стороні захисту стало відомо 30.10.2020 року під час ознайомлення з матеріалами провадження. Смс повідомлення судом було направлено на номер телефону матері особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка повідомлення не читає та не повідомила сина, який працює у Польщі, про його наявність.

Про судове засідання 23.10.2020 року ОСОБА_1 взагалі повідомлено не було.

Висновок суду про те, що справа перебуває у суді два місяці є необґрунтованим, оскільки матеріали повертались до Управління патрульної поліції для належного оформлення.

Тому вважає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, та не надано можливості звернутися до адвоката за правовою допомогою.

Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а лише сидів в машині біля магазину, де купив пляшку пива, пив її, та чекав товариша, щоб віддати йому автомобіль. А двигун автомобіля він завів з метою зарядити мобільний телефон.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено свідків, які б могли підтвердити чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, інспектором поліції, в порушення вимог Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду, не було складено направлення на такий огляд.

У висновку щодо результатів медичного огляду від 26.07.2020 року № 195п, зазначено лікаря ОСОБА_2 , однак не вказано чи є даний лікар саме наркологом. Крім того, у висновку відсутні відомості про те, у який спосіб та якими засобами здійснювалась перевірка ОСОБА_1 на перебування у стані сп`яніння.

У матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, на підставі якого складений висновок, та у якому повинні міститися відомості про спосіб проведення огляду і його результати.

Вказує, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, наявний в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки він не містить повноцінного відеозапису, а має два файли. Перше відео зупинки знято о 04.10 годин, а наступне починається з 04.40 годин.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, з 01.07.2020 року віднесено до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП втратила чинність.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кузьменко А.В. в судове засідання до апеляційного суду не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, тому відповідно до ст. 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 352169 від 26 липня 2020 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; рапортом інспектора поліції, згідно якого 26 липня 2020 року було зупинено автомобіль Ауді А6 н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водій пройшов медичний огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі; висновком лікаря нарколога КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР № 1950 від 26.07.2020 року, з якого вбачається, що 26.07.2020 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також іншими матеріалами справи.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на порушення судом першої інстанції його права на захист та не надання можливості звернутися до адвоката за правовою допомогою, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження, 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з необхідність звернутися до адвоката для укладення договору про надання правової допомоги.

Постанова суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності винесена судом 23 жовтня 2020 року. Таким чином, у ОСОБА_1 було достатньо часу для отримання кваліфікованої юридичної допомоги, та об`єктивних причин для перешкоджання цьому не виявлено.

Згідно вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є. Отже, доводи ОСОБА_1 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП через не зазначення у ньому свідків, які могли б підтвердити факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки в присутності двох свідків проводиться огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з рапорту працівника поліції, 26.07.2020 року було зупинено автомобіль Ауді А6 н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водій пройшов медичний огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі. Працівник поліції є посадовою особою, яка несе відповідальність за неправдиві відомості, тому підстав сумніватися у достовірності викладних фактів у суду апеляційної інстанції не має. Отже твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не відповідають об`єктивно встановленій дійсності.

Крім того, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що:

- перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

- огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

- зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

- акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння, акту огляду на стан сп`яніння, а також щодо відсутності доказів належної компетенції лікаря, що проводив медичний огляд, не заслуговують на увагу та спростовуються належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах провадження.

До такого ж висновку приходить апеляційний суді щодо тверджень апелянта про відсутність повноцінного відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки запис містить два файли.

Як підтверджено ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі, 26.07.2020 року він був зупинений працівниками поліції двічі. Отже, відеозапис з нагрудної камери поліцейського має два файли з двома записами.

Щодо доводів апеляційної скарги про втрату чинності з 01.07.2020 норми КУпАП, яка передбачала відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

У результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року№ 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

Тому, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності щодо скасування постанови судді та закриття провадження у справі саме з підстав відсутності норми КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Кузьменко А.В., в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко