Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Шутюк С.Ю., матері неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , студента 1 курсу НУВГП до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що не заперечував проти проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, однак зважаючи на свій вік, бажав щоб огляд проходив за присутності його батька. По приїзду батька, поліцейські повідомили, що вже складений адміністративний протокол. Заперечує наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, посилаючись при цьому на нетипову для нього ситуацію та хвилювання. Також покликається на лікарський висновок №817, який вважає належним доказом в підтвердження відсутності у нього наркотичного сп`яніння.

Просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/13644/20 Суддя в суді І інстанції - Доля В.А.

Провадження № 33/4815/747/20 Суддя в апеляційній інстанції - Шимків С.С.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вину у вчиненні ним правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, у поданій апеляційній скарзі не оскаржує, то постанова місцевого суду в частині встановлення та доведеності вини останнього у вчиненні вказаних правопорушень апеляційний судом не переглядається.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що 15.08.2020 року, о 20:39 год., в м. Рівне, на вул. Ак. Грушевського, 22, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців.

Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується відповідними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , актом огляду на стан сп`яніння, що був складений за участі останніх, а також направленням водія на огляд до медичного закладу.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків судом не встановлено.

Пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвічені власноручними підписами цих осіб.

З відеозапису фіксації місця події, здійсненого на нагрудну камеру працівника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився при присутності свого батька, що не узгоджується з його поясненнями наведеними в апеляційній скарзі.

Об`єктивних причин відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 не наводить та судом не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №289386 від 15 серпня 2020 року, актом огляду на стан сп`яніння, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції на CD-диску.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи вищевказаних обставин справи не спростовують.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо неналежності, як доказу, висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 817 від 15.08.2020 року.

Разо з тим, хоча огляд і проводився в індивідуальному порядку після спливу встановленого ч. 4 ст. 266 КУпАП (2год.) терміну, результат токсикологічного дослідження №850/293, яке було здійснене в 23 год. 22 хв. за медичним оглядом № 817 від 15.08.2020 року, свідчить, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

У той же час, ч. 2 ст. 13 КУпАП встановлено, що у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу, зокрема, передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Заходи впливу, передбачені цією статтею, не є адміністративними стягненнями в розумінні статті 23 цього Кодексу. Вони є альтернативними заходами виховного впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку, передбаченому КУпАП.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини - притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З метою досягнення виховного ефекту, з урахуванням, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення у неповнолітньому віці, у судовому засіданні апеляційного суду повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, проживає з батьками, враховуючи характер вчиненого ним правопорушення, відсутність шкідливих наслідків правопорушення, що істотно знижує суспільну небезпечність скоєного, апеляційний суд вважає за можливе і доцільне застосувати такий захід упливу, як передача його під нагляд батькам.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13, 24-1, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. - скасувати.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу, передбачений ст.ст. 13, 24-1 КУпАП та передати його під нагляд батькам: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.