НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06 листопада 2020 року Справа № 322/986/20 (Провадження № 3/322/418/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 21.10.2020 з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, ч.1 ст.122-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

02.10.2020 в 18 год. 45 хв. 3 км. а/д між с. Зарічне та смт. Тернувате, керуючи транспортним засобом (мопед Viper без д/н), ОСОБА_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку жестом жезла та увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору на патрульному автомобілі чим порушив п.2.4 ПДР України.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 02.10.2020 серії ОБ №101831 який підписаний ОСОБА_1 , рапортом начальника СРПП №4 Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Коробова М.А., копією постанови серії БАБ №412407 від 02.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП, диском із відеозаписом події, показами поліцейського і частково показами самого ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Зазначив, що дійсно у вказаних у протоколі місці і час він керуючи мопедом не зупинився на вимогу працівника поліції. До цього поліцейський зупинив автомобіль, який рухався з ним в попутному напрямку, однак оскільки подія відбувалася ввечері, у темний час доби, тому ОСОБА_1 вважав, що вимога працівника поліції була незаконною, отже він мав право не зупинятися на неосвітленій ділянці дороги.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 показав, що ним під час несення служби 02.10.2020 приблизно в 18-30 год. робилася вимога водію мопеду про зупинку. Підтвердив, що дійсно перед цим ним було зупинено автомобіль, за яким майже одразу на мопеді рухався, як з`ясувалося пізніше ОСОБА_1 . Оскільки він ( ОСОБА_2 ) побачив, що водій мопеду був без мотошолому, він прийняв рішення про зупинку водія мопеду і зробив останньому знак жезлом, водій же мопеду крикнув йому щось накшталт «Чого ви мене зупиняєте в ночі?», продовжив рух не виконавши вимогу про зупинку. Зазначив, що його дії були правомірними, оскільки він керувався Законом України «Про Національну поліцію».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог зазначених Правил.

Згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З матеріалів справи випливає і самим ОСОБА_1 не заперечується, що він керував мопедом без мотошолома.

Відповідно до пп.«г» п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Отже, суддею встановлено правомірність дій поліцейського при прийнятті рішення про зупинку ОСОБА_1 . Застережень щодо заборони зупинки транспортного засобу в темну пору доби або ж щодо зупинки двох чи більше транспортних засобів положення згаданого закону не містять.

Посилання ОСОБА_1 на п.5 ч.4 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» в контексті заборони зупинки поліцейським мопеду в темний час доби є неправильним трактування ним положень закону, оскільки цією нормою визначено, що поліцейському забороняється застосовувати засоби примусової зупинки транспорту (засіб «Кактус» чи його аналог) для примусової зупинки мотоциклів, мотоколясок, моторолерів, мопедів, транспортного засобу, що здійснює пасажирські перевезення, а також застосовувати такі засоби на гірських шляхах або ділянках шляхів з обмеженою видимістю, залізничних переїздах, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях.

У вказаному ж випадку поліцейським такі засоби не застосовувались.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не бачив жесту поліцейського жезлом і вважав, що поліцейський зупиняє не його, а автомобіль попереду, є необґрунтованими адже на відеозаписі зафіксований вигук ОСОБА_1 поліцейському, що свідчить про розуміння останнього щодо вимоги поліцейського про зупинку. При цьому ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що поліцейські були у форменому одязі, на патрульному автомобілі. На відеозаписі зафіксовано що на момент події патрульний автомобіль був з ввімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини цієї справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

При обранні виду та розміру стягнення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшує і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст.ст.34, 35 КУпАП, не встановлені.

Підстави для застосування більш суворого виду стягнення (позбавлення права керування транспортними засобами) не вбачаються, адже, на переконання судді, правопорушення було вчинено внаслідок помилкового трактування ОСОБА_1 положень Закону України «Про Національну поліцію» в контексті законності вимог поліцейського про його зупинку.

З огляду на вказане, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст.40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 153 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов