ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1311/20 Справа № 173/1101/20 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., а також провадження в частині обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року ОСОБА_1 28 червня 2020 року о 23 год. 50 хв. біля магазина "Гагарінський" по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області керував автомобілем "BMW", д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуть увагу та швидкість реакції, № 34 від 29 червня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права. Вважає, що суд безпідставно посилається в постанові на відеозапис, як на доказ, оскільки матеріали справи не містять інформації щодо технічного засобу, акту вилучення відео файлів з технічного засобу, на який здійснено відеозапис, а мається лише посилання у супровідному листі адміністративної справи від імені керівника Верхньодніпровської поліції на ім`я голови суду в додатках "відеоматеріали на дисковому носієві - 1шт". Крім того, зазначає, що допитані в судовому засіданні в якості свідків працівники поліції не зазначали, що ними вівся відеозапис та на який саме пристрій. Звертає увагу на те, що обставини, визначені в протоколі та в постанові суду, не відповідають фактичним обставинам справи, а саме в часі, доказів, що саме він керував транспортним засобом в зазначений час не існує, а свідки прибули на місце під час проходження медичного обстеження та факту керування апелянтом транспортним засобом підтвердити не зможуть. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці та відносно нього огляд на місці не проводився, тому його безпідставно доставили до Верхньодніпровської ЦРБ для проведення огляду лікарем. Вказує на те, що висновок лікаря не містить назви закладу Міністерства охорони здоров`я. Зазначає, що з офіційного джерела сайту Верховної Ради України за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/, де розміщено чинні редакції кодексів України, стаття 130 КУпАП не передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду першої інстанції в частині закриття провадження за звинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставне його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід зазначити наступне.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями свідків; поясненнями допитаних у судовому засіданні в якості свідків поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуть увагу та швидкість реакції, № 34 від 29 червня 2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 не визнав свою вину, пояснюючи, що він взагалі 28 червня 2020 року не керував автомобілем, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, проте працівники поліції не пропонували йому такого огляду.

Як встановлено апеляційним переглядом водію ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09 листопада 2015 року № 1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на вказані вимоги у разі встановлення ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції повинні запропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних засобів та лише в разі відмови від проходження такого огляду на місці або незгоди з результатами такого огляду огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи відмову останнього від проходження такого огляду.

При цьому, всупереч вимогам п.п. 8, 12 Інструкції в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, та складання якого є обов`язковим у разі направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

Крім того, суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 посилається на письмові пояснення свідків, проте зазначені пояснення не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому відповідно до позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 489/4827/16-а, свідчення поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, а тому посилання суду першої інстанції на пояснення допитаних у судовому засіданні в якості свідків поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставними.

Як слідує з матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуть увагу та швидкість реакції, № 34, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, складений з порушенням вимог, передбачених до форми зазначеного висновку, встановлених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зокрема, зазначений висновок не містить відомостей про заклад охорони здоров`я, в якому було проведено огляд ОСОБА_1 та коли (точний час) ОСОБА_1 було направлено на огляд.

Також апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського.

Ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті 2 поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу "BMW", д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на що обгрунтовано наголошував в апеляційній скарзі останній.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот