Справа № 369/100/20 Суддя в І-й інстанції Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/1599/2020 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кожем`яченка В.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 17 грудня 2019 року, близько 01 години, в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Магістральній, керував автомобілем марки «Daewoo Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що відповідно до правопорушення, яке суд визнав доведеним, йому у вину було поставлено відмову від медичного огляду у лікаря нарколога, що саме по собі, на думку апелянта, не містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки будь-яких даних про те, що працівники поліції пропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу, матеріали справи не містять. Факт доказування того, що йому не пропонувалось працівниками поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на думку ОСОБА_1 порушуватиме конституційний принцип презумпції невинуватості. Окрім цього, звернув увагу на відсутність у матеріалах справи беззаперечних доказів факту його керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Апелянт вказав на відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та звернув увагу на те, що у порушення вимог ст.266 КупАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що було поставлено у вину ОСОБА_1 .

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду,затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 ( подальшому «Порядок № 1103») та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція № 1452/735»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, безумовною, не передбачати її неоднозначного тлумачення. За змістом ст. 266 КУпАП, пунктів 6 та 8 Порядку № 1103 поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, у випадку відмови водія від проходження огляду у такому порядку, або незгоди з його результатами - запропонувати пройти огляд у медичному закладі і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП. На думку суду, не буде порушень вимог зазначених вище нормативних документів у діях поліцейських, які висувають альтернативну вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вибір водія на місці за допомогою технічних засобів чи у закладі охорони здоров`я за умови можливості пройти такий огляд на місці з допомогою технічного засобу. Проте, водієві в обов`язковому порядку повинно бути запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу. Право вибору порядку проходження огляду на стан сп`яніння у такому випадку належить виключно водієві. Поліцейські не мають права відмовити водію пройти огляд на стан сп`яніння у спосіб обраний ним особисто. Будь-які дії водія, які свідчать про його погодження на проходження огляду на стан сп`яніння будь-яким із указаних способів позбавляють поліцейського можливості скласти протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Вимог цих нормативних документів у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення та під час розгляду справи суддею місцевого суду дотримано не було. Як вбачається із доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду, на місці події йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння виключно у закладі охорони здоров`я, на що він заперечував у зв`язку із тим, що не керував транспортним засобом, а також і у зв`язку із тим, що йому не запропонували пройти огляд на місці події, на що він би не заперечував із метою економії власного часу, хоча іще раз підкреслив, що транспортним засобом він не керував. Ці пояснення ОСОБА_1 підтверджуються доказами, зібраними у ході провадження у цій справі. Так, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені поліцейським для фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння пояснили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога. Суд звертає увагу на те, що пояснення цих свідків залучені до матеріалів справи поліцейськими, що виключає сумнів у достовірності цих пояснень, а також на те, що у ході провадження у цій справі не здобуто доказів, які би спростовували як пояснення цих свідків, так і пояснення у цій частині самого ОСОБА_1 . Зокрема, поліцейськими не було долучено до матеріалів справи відеозапис зазначеної події, наявність якого є обов`язкової відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 і який би міг спростувати зазначені вище пояснення. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про те, що поліцейськими ОСОБА_1 не було запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу, чим були порушені вимог ст. 266 КУпАП, п.п. 6, 7, 8 Порядку № 1103 та п.7 Розділу І Інструкції № 1452/735. Це указує на те, що вимога поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не містила ознак правомірності та не породжувала у ОСОБА_1 обов`язку для її виконання, що указує на відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Викликають сумніви і висновки поліцейських про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у дорожній ситуації, яка виникла за участі автомобіля, де знаходився ОСОБА_1 та автобуса «Богдан», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Так, поліцейськими безпосередньо факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не виявлявся, про факт такого керування їм стало відомо саме від ОСОБА_5 , інших доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом матеріали справи не містять. Проте, ОСОБА_5 дав суду пояснення у яких факт керування ОСОБА_1 автомобілем не підтвердив. Свої попередні пояснення, що були надані ним поліцейським у яких він ОСОБА_1 назвав водієм свідок ОСОБА_5 пояснив тим, що саме із ОСОБА_1 у нього відбувалося спілкування після незначного конфлікту на дорозі, а також тим, що він був злий на останнього за те, що той розбив йому скло, хоча хто достеменно керував автомобілем він не бачив. Наведені обставини викликають сумнів у доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем, що, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, судом тлумачиться на користь ОСОБА_1 .

Неврахування цих обставин, які указують на недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП призвели до ухвалення суддею рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, яке не ґрунтується як на вимогах закону, так і на зібраних у справі доказах. У зв`язку із цим, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк