Провадження № 3/331/1436/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ООО «Правекстар», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису протоколу серії АА №070718 від 17.09.2020 року 17.09.2020 року о 06-11 годині в м. Запоріжжя, пр. Соборний, біля буд. 26, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz 312D державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконує регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутках №9 перевозив пасажирів понад максимальну кількість для сидіння визначену в реєстраційних документах (10 стоячих), чим порушив вимоги МОЗ №50 від 22.08.2020 року та вимоги визначені пп. 11 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 р. № 641.

До судового засідання ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, де вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП він не визнає, просив провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, надав документи, що характеризують його особу.

В судовому засіданні адвокат, що діє в інтересах ОСОБА_1 Марчевський Д.І. підтримав позицію ОСОБА_1 та зазначив, що під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції було порушено вимоги зібрання достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 . До матеріалів справи не долучено належних доказів, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, в протоколі відсутні дані її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Також вказує на те, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не було надано реєстраційних документів на транспортний засіб, не вказано в фабулі протоколу загальну кількість пасажирів. Також в запереченнях вказав, що контроль за кількістю пасажирів в салоні покладені на перевізника, та не належать до компетенції водія та не входить до складу його повноважень, згідно р. VI п. 147 Постанови КМУ №176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» від 18.02.1997 року. Роботодавець, який згідно КЗпП України, ЗУ «Про охорону праці», нормативно-правових актів КМУ та інших органів, що здійснюють державний нагляд за охороною праці мав забезпечити дотримання вимог законодавства щодо його прав у сфері охорони праці. Саме на роботодавця покладаються ці обов`язки, але протокол складено на водія, на якого такі повноваження не покладено жодним нормативним документом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. За змістом ст.279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст.44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено,що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно частини першої Постанови Кабінету міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановляє: Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 жовтня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Положеннями пп.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 070718 від 17.09.2020 року в сукупності з наявними в матеріалах справи рапортом працівника поліції, відеозаписом подій від 17.09.2020 року, на якому видно, що в салоні автомобіля Mercedes Benz, який рухався по маршруту № 9 по пр. Соборному, біля буд. 26 в м. Запоріжжі знаходились 10 пасажирів, які перевозив ОСОБА_1 стоячи.

Суд не погоджується із доводами захисника, що перевізник несе відповідальність за контроль кількості людей в салоні. У клопотанні про закриття провадження ОСОБА_1 помилково посилається на норми Постанови КМУ №176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», оскільки вони не стосуються обмежень, накладених органом виконавчою влади в порядку використання своїх повноважень щодо застосування протиепідемічних заходів.

Питання контролю та дотримання встановлених правил щодо карантину є дійсно важливим для громадян з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19. Кожна особа, повинна не тільки знати відповідні правила щодо карантину але й розуміти всі наслідки їх порушення. Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та особисто здійснював перевезення пасажирів у кількості, яка перевищує установлену межу, хоча він міг і повинен був контролювати кількість пасажирів, свідчить про фактичне порушення ним встановлених правил щодо карантину людей, та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.

Заперечення захисника щодо кількості пасажирів є також не обґрунтованими, оскільки з відеозапису видно, попри те, що в автобусі зайняті всі сидячі пасажирські місця, транспортний засіб був повністю заповнений пасажирами, які перевозилися стоячи.

Не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення свідків та не долучення показань пасажирів не є порушенням, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При цьому слід зазначити, що особа, уповноважена на складання протоколу направляє до суду докази та матеріали на підтвердження доведеності вини у вчинені адміністративного правопорушення у тому обсязі, який вважає необхідним, а суд згідно положень ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також суд не може погодитись із доводами захисника, що в матеріалах протоколу про притягнення до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 відсутні реєстраційні документи на бодікамеру, суд зазначає наступне.

Згідно «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої 18.12.2018 року Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

У разі одночасного виходу на службу більше 30 поліцейських можливе використання відомості до Журналу обліку (далі - Відомість), що затверджується керівником органу, підрозділу поліції.

Крім бодікамери та карти пам`яті до неї співробітникам поліції жодних інших документів не видається. Бодікамери (відео реєстратори) знаходяться на балансі в Управлінні патрульної поліції та мають свої номерні знаки. Щодо використання самої нагрудної камери, то в рапорті поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП в Запорізькій області Елоян С. міститься посилання на використання бодікамери 167. Також щодо самого відеозапису події адміністративного правопорушення, то суд зазначає наступне. Оглянуті в судовому засіданні відеозаписи містять зміст, який міститься на диску з нагрудної камери поліцейського є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. На відеозаписі DSJX300167-АР0167 міститься дата, час, яка узгоджена із датою та часом складання протоколу, на самому відеозаписі точно видно як в транспортному засобі під керуванням ОСОБА_1 знаходиться така кількість пасажирів, яка явно перебільшує кількість сидячих місць.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Допитаний у судовому засіданні, ОСОБА_1 визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснив, що правопорушення зафіксоване у ранішній період доби, так звану «годину пік», коли мешканцям міста необхідно якимось чином дістатися роботи. Зазначив, що багато пасажирів благають взяти їх стоячки, щоб вчасно дістатися до роботи, оскільки із введенням обмежень ані органи виконавчої влади ані місцевого самоврядування не вчинили жодних дій для того, щоб вирішити цб проблему

Надав також до суду довідку про середню заробітну плату, відповідно до якої за серпень отримав заробітну плату 997, 50 грн., а за вересень поточного року 5 127,27 грн. і свідоцтва про народження дітей, доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні покарання, судом враховується, що правопорушення було вчинене у так званий «час пік», коли велика кількість громадян намагається дістатися із дому на роботу.

Суд також бере до уваги особу ОСОБА_1 , який є єдиним годувальником своєї родини, має на утриманні двох малолітніх дітей, та згідно довідки про доходи має малий заробіток, а застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті 44-3 КУпАП може значним чином погіршити матеріальний стан його родини, суд вважає за можливе на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 44-3, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

На підставі ст. 22 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, звільнивши його від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.М. Кольц