Справа №: 343/1696/20
Провадження №: 3/0343/514/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., з участю секретаря Шикор Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 16.02.2009, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Гордія В.Г.,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

23 вересня 2020 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 232452 від 17.09.2020 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 17 вересня 2020 року о 04.54 год в м. Долина по вул. Шептицького, 97 керував транспортним засобом FORD MONDEO, н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря за адресою м. Долина, вул. Оксани Грицей, 15. Проба позитивна 1,25 проміле.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 17 вересня 2020 року біля 4-5 години ранку він керував автомобілем FORD MONDEO, н.з. НОМЕР_3 . Коли працівники поліції зупинили його, то намагалися звинуватити, що він керував в стані алкогольного сп`яніння. Однак, вимірювальний прилад нічого не показав. Він наполягав на огляді у медичному закладі, при цьому щоб обстеження було шляхом забору крові. Поліцейські довго зволікали з поїздкою у лікарню. Поїхали в Долинську ЦРЛ не швидше 7 години ранку, а зупинили його біля 4-5 години ранку. У лікарні "Драгер" принесли працівники поліції, тобто це був їхній вимірювальний пристрій. Ніхто не перевіряв його та муштук, який на нього вже був встановлений. Також після того, як він продув у нього, пристрій забрали, опустили його вниз, не фіксували його показник та не пред`являли йому, а показали через певний час вже з зафіксованим результатом. Тобто, була порушена процедура його огляду. Просив звільнити його від адміністративної відповідальності за недоведеністю його вини у встановленому законом порядку.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232452 від 17.09.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 та його пояснення, в яких останній вказує, що "випив безалкогольне пиво". У водія посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Автомобіль отримала ОСОБА_2 . З вказаним протоколом він ознайомився, що засвідчив своїм підписом (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного у зв`язку з виявленими у водія ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова слів, за допомого Драгер 6510 у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Результат огляду 1,25 проміле. Підпис особи, стосовно якої проводився огляд відсутній (а.с.2);

- направлення, складене о 06.50 год 17.09.2020 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП "ДБЛ" ДРР у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода. Огляд в медичному закладі ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Драгер 6510, результат огляду позитивний 1,25 проміле (а.с.5);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №13, заповненого о 07.15 год 17.09.2020 щодо результатів огляду, який проводився о 07.00 год 17.09.2020 за допомогою приладу Drager в КНП ДБЛ ДРР та з якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, його показник - 1,25 проміле (а.с.6);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5616, яке чинне до 02.10.2020, свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.10);

- письмові пояснення від17.09.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що їх було запрошено в якості свідків для складання протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6820 та відмовився проїхати в медичний заклад Долинську ЦРЛ, що засвідчили своїми підписами (а.с.3,4).

Оцінюючи вищеописані докази, суд звертає увагу на розбіжність у їх змісті, а саме інспектор поліції в акті зазначає, що проведено огляд у присутності двох свідків приладом "Драгер 6510", при цьому долучає свідоцтво про повірку приладу Alcotest 6810, а свідки вказують, що водій відмовився від огляду на місці зупинки та проїхати в медичний заклад. Такі розбіжності в ході судовго розгляду не представилось можливим усунути, хоча судом вживалися заходи з даного приводу;

- відеозаписи на оптичних дисках DVD-R 4.7GB/120МІN 16х та CD-R 52x700MB90МІN (а.с.11, 33), які були переглянуті в судовому засіданні в присутності ОСОБА_1 та його захисника, містять по три відеозаписи, що співпадають між собою на обох дисках:

перший відеофайл - 04.54 год - триває 0,1 сек зафіксовано ніч, світить лампа, рух автомобіля, о 04.55 зупиняють транспортний засіб;

другий відеофайл - 06.32 год - у присутності двох свідків видно як водій не відмовляється пройти огляд, однак просить такий проводити у лікарні, оскільки не довіряє приладам, наявним у поліцеських;

третій відеофайл - 08.36 год - запис ведеться у лікарні, ОСОБА_1 продуває "Драгер", результат 1,25 проміле. На відео у лікарні не видно муштука. Після того, як особа продуває, камера опускається вниз, видно землю, а потім вже показується результат.

Варто зауважити, що суд звертався до Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області із запитом надати оригінал повного безперервного запису фіксування правопорушення, проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння та складання документів, долучених до матеріалів справи, однак суду було надано диск і записом, що повністю відповідає уже долученому до матеріалів справи.

Таким чином, на відеозаписі час зупинки - 04.55 год, та огляд у лікарні - 08.36 год.

Крім цього, на запит суду генеральному директору комунального некомерційного підприємства "Долинська багатопрофільна лікарня" Долинської районної ради Івано-Франківської області Вакалюку Мирославу Мирославовичу надати всі документи, які стосуються висновку щодо результатів медичного огляду №13, складеного 17.09.2020 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі: акт огляду, відомості про час огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, роздруківку з технічного приладу "Драгер" алкотестер, дані про його номер й умовне позначення та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, до суду надійшли такі документи:

- акт медичного огляду№13 від 17.09.2020. складеного о 07.20 год, згідно з яким ОСОБА_1 був направлений на огляд 17.09.2020 о 07.00 годин, огляд проведено о 07.05 годин. Висновок огляду - алкогольне сп`яніння, 1.25 проміле (а.с.29);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №13, заповненого о 07.15 год 17.09.2020 щодо результатів огляду, який проводився о 07.00 год 17.09.2020 за допомогою приладу Drager в КНП ДБЛ ДРР та з якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, його показник - 1,25 проміле (а.с.30);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №0913/m, яке чинне до 07.07.2021, свідчить, що алкометр Alcotest 6510 №ARZK-0631 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.28).

Як вбачється з описаних документів, у них наявна розбіжність щодо часу направлення та огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніня, при цьому роздруківка з вимірювального приладу, з якої можна було би встановити такий час, на вимогу суду не надана. Однак, в будь-якому випадку, навіть зазначені дані щодо часу свідчать про направлення та проведення огляду більше як через 2 години після зупинки транспортного засобу та виявлення підстав для огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що в стані алкогольного сп`яніння автомобілем він не керував, огляд проведено з суттєвими порушеннями та направлено його на такий по спливу 2 годин після його зупинки, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З іншої сторони, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232452 від 17.09.2020, відеозаписам і письмовим поясненням свідків, документам щодо огляду, які додані до протоколу, суд звертає увагу на таке.

Між ними існують певні протиріччя щодо Драгера, а саме: в акті огляду вказано Драгер 6510, в поясненнях свідків - Драгер 6820, в направленні - Драгер 6510, до протоколу долучено свідоцтво про повірку щодо Драгера 6810, з з лікарні надійшло свідоцтво про повірку Драгера 6510.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що в даному випадку ставиться в провину ОСОБА_1 .

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення в даному випадку є керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

З аналізу долучених до протоколу письмових доказів і відеозаписів та наданих на запит суду лікарнею документів встановлено, що о 04.55 год фактично зупинили ОСОБА_5 , о 06.32 год поліцейські пропонують проїхати в лікарні для огляду о 07.00 год направляють його на такий огляд. У лікарні о 07.15 год складено висновок, а на відеозаписі зафіксовано час перебування у лікарні та час огляду - 08.36 год.

Талон з приладу "Драгер", з якого можна було би встановити точний час отримання результату на визначення стану алкогольного сп`яніння, до матеріалів справи, ні працівниками поліції, ні лікарнею, не долучено.

Відповідно до п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 p. N1103, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту встановлення відповідних підстав.

В п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року N 1452/735 вказано, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з вище описаних документів, огляд ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі було проведено більш ніж через 2 години з моменту виявлення підстав для його проведення.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до частини третьої вказаної статті, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Кожний випадок огляду осіб у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціального уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи наявні докази, суд приходить до висновку, що огляд проведено більше як через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення, будь-яких поважних причин для пропуску встановленого часу не було, а відповідно він вважається недійсним.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, з долученого поліцейським відеозапису, суд може встановити тільки час, в який вчинялися певні дії, однак їх послідовність та всі обставини, які відбувалися з моменту зупинки автомобіля до моменту складення документів, встановти не можливо. Надані записи підтверджують, що автомобіль було зупинено о 4.54 годин, що відповідає даним, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, а огляд водія у медичному закладі проводився о 8.36 годин, тобто значно пізніше, ніж через дві години.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та самої події даного правопорушення, у звязку з недоведеністю його вини допустимими і належними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП, та, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич