Справа № 149/2021/20
Провадження №3/149/612/20
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

22.08.2020 о 21:15 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував мопедом Сузукі в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 від підпису в протколі відмовився.

В ході розгляду справи судом в судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та послідовно заперечував наявність підстав для притягнення його до відповідальності за інкримінованим йому правопорушенням, в тому числі і з мотивів, зазначених у його письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи. Адвокат Голівський В. В. просив закрити спровадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Справа надійшли в провадження Хмільницького міськрайонного суду 14.09.2020 року. 28.09.2020 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію відеозапису (а.с.15). Судові засідання, призначені на 28.09.2020, 01.10.2020, 12.10.2020, ОСОБА_1 просив відкласти на іншу дату, надавши йому можливість скористатися правом на правову допомогу. 15.10.2020 захисник ОСОБА_1 - адвокат Голівський В. В. ознайомився з матеріалами справи (а.с. 55). 16.10.2020 ОСОБА_1 заявив ряд клопотань, що стосуються процедури розгляду справи, які судом розглянуті в ході судового засідання та відхилено з підстав, зазначених нижче. Крім того були задоволені клопотання ОСОБА_1 від 16.10.2020 та 23.10.2020 про виклик свідків та витребування доказів.

18.11.2020 ОСОБА_1 та його захисник Голівський В. В. наполягали на повторному виклику свідків та просили застосувати до них привід, однак їм було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання з мотивів, зазначених нижче. Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Голівського В. В. щодо застосування до вказаних свідків приводу не підлягає задоволенню, оскільки чинними нормами КУпАП не передбачено застосування приводу до свідків.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Щодо посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на наявність підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання у зв`язку з відсутністю нормативно-правового акту, який би встановлював відповідальність за інкриміноване йому діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, у Кодексі України про адміністративні правопорушення:

у частині шостій статті 116 слова та цифри "частині п`ятій статті 130" замінити словами та цифрами "частинах першій та другій статті 130" (підпункт 2 пункту 1 розділу І Закону);

у частині восьмій статті 121 слова та цифри "частинах першій - четвертій статті 130" виключити (підпункт 3 пункту 1 розділу І Закону);

статтю 130 викладено в редакції (підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону), що передбачає відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями (особами), які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, за відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння.

Разом з тим, згаданим законом (підпункт 171 пункту 2) Кримінальний кодекс України, доповнено статтею 286-1, яка передбачає кримінальну відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 321-IX від 03 грудня 2019 року вказані норми закону набрали чинності з 01 липня 2020 року.

Згодом, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX, у розділі I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесено зміни, а саме у пункті 1 підпункти 2-4, 7 виключено; у пункті 2 підпункт 171 виключено.

Вимоги Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX із врахуванням приписів ст. 94 Конституції України, набрали чинності з 03 липня 2020 року після опублікування в офіційному виданні «Голос України» (№ 110).

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на викладене, законодавчий акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), з 1 липня 2020 року був скасований Законом України № 2617-VIIІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України. Відтак Закон № 2617-VIIІ в цій частині зворотної дії не має.

З 03 липня 2020 року дії щодо керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння були декриміналізовані Законом України № 720-IX від 17 червня 2020 року з одночасним відновленням адміністративної відповідальності за їх вчинення у попередній редакції ст. 130 КУпАП.

Заявлені в ході розгляду справи клопотання ОСОБА_1 про здійснення технічної фіксації (звукозапису) розгляду справи про адміністративне правопорушення, необхідність винесення окремого письмового процесуального рішення по кожному із заявлених ним клопотань, встановлення порядку дослідження доказів судом відхилено, оскільки зазначені вимоги особи не ґрунтуються на нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення. Заперечення факту ухвалення рішення судом по заявленим вимогам внаслідок відсутності технічної фіксації судового засідання суддя розцінює як помилкові висновки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вичерпний перелік рішень, які можуть виноситися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначено ст. 284 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя враховує таке.

Як встановлено в ході судового розгляду, 22.08.2020 о 21:15 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував мопедом Сузукі в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України,огляд на тсан сп`яніння проводився в КНП "Хмільницька ЦРЛ", результати огляду - 1,59 проміле.

Протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2020 року серії ДПР18 № 462168 (а.с. 2) містить відмітки у відповідних графах про те, що ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5) ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою алкотестеру Драгер відмовився.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 22.08.2020 року (а.с. 4) у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка ходьба. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер, результат огляду 1,59 проміле. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив ст. л-т поліції ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 48 (а.с. 6), який проведено 22.08.2020 року о 21:45 год. лікарем-неврологом ОСОБА_3 в КНП «Хмільницька ЦРЛ», гр. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,59 проміле. Від дачі письмових пояснень щодо обставин справи при складанні відповідних матеріалів ОСОБА_1 відмовився (а.с. 9).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з вимогами статті 265 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 265 КУпАП, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п. 6 Розділу ІІ Інструкції). Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п. 3, 4 Розділу ІІІ Інструкції). Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 17 Розділу ІІІ Інструкції).

Судом за клопотанням ОСОБА_1 витребувано і досліджено в судовому засіданні відомості щодо табелю обліку робочого часу лікаря ОСОБА_3 , яка дійсно працювала 22.08.2020 року (а.с. 103) та копії документів, що посвідчують проходження нею підвищення кваліфікації за спеціалізацією «Клініка та діагностика станів сп`яніння» (а.с.102).

Дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, зробленим з нагрудних камер працівників поліції, підтверджуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Судом за клопотанням ОСОБА_1 було витребувано у Хмільницькому ВП повний відеозапис з нагрудних камер, які фіксували обставини, пов`язані з адміністративним правопорушенням, що досліджуються судом. Згідно одержаної відповіді від 31.10.2020 року № 16087/222/01-2020 (а.с. 100) усі наявні відеоматеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 .

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, під присягою повідомила суд, що дійсно 22.08.2020 була викликана як черговий лікар для проведення огляду ОСОБА_1 , нею було проведено медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Висновок за результатами даного огляду був складений, підписаний нею і скріплений її печаткою.

Надана ОСОБА_1 копія заяви про злочини (а.с. 85-86) з урахуванням норм чинного законодавства і приписів ст. 62 Конституції України, зазначених висновків судді не спростовують. Враховуючи встановлені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку доводи щодо недопустимості як доказу висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 22.08.2020 року суддя відхиляє.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31). ЄСПЛ також неодноразово наголошував на тому, що сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, коментувати їх та достовірність у належній формі у встановлений час.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Однак, заперечення обставин і фактів, які є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку суд розцінює як обраний спосіб захисту. За таких обставин аргументи особи належить підтверджувати належними і допустимими доказами. Суд при розгляді справи із додержанням засад об`єктивності та неупередженості може вживати заходів для витребовування доказів, якщо існують перешкоди для їх надання особою. Однак саме особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд в межах розумних строків зобов`язаний здійснити справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення справи.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом вжито всіх необхідних заходів для повідомлення, виклику та забезпечення явки до суду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яких просив допитати в судовому засіданні ОСОБА_1 . Водночас їх неявка не може бути підставою для нерозгляду справи за наявними у справі доказами.

Крім того, суддя звертає увагу, що за приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, крім іншого, прізвища, адреси свідків ; при наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами. Як уже зазначалось, чинним законодавством не передбачено обов`язку проведення огляду на стан сп`яніння особи в закладі охорони здоров`я в присутності свідків, і неможливість у зв`язку з неявкою допитати свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, не спростовує обставин, зазначених в ньому щодо фактичних обставин порушення, а також не свідчить про порушення порядку проведення такого огляду.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. В цілому при розгляді цієї справи суддею було вжито усіх можливих заходів для з`ясування її обставин, витребовування доказів, забезпечення особі реалізації права на правову допомогу тощо. Разом з тим вважаємо, що права, надані особі, яка притягається до адміністративної відповідальності згідно зі ст. 268 КУпАП, належить реалізувати з дотриманням критеріїв розумності, добросовісності і своєчасності, з метою досягнення цілей провадження у справі про адміністративні правопорушення. Суд може сприяти особі у реалізації її прав, в тому числі щодо подання доказів, однак повинен дотримуватися принципу об`єктивності і неупередженості, відтак неподання особою доказів без обґрунтування неможливості отримати і подати такі докази самостійно, не позбавляє суд обов`язку розглянути справу та ухвалити рішення у межах строків, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо наявності виправлень в протоколі про адмністративне правопорушення на яке, як на підставу для повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання, посилався ОСОБА_1 , суддя вважає, що ймовірні недоліки протоколу про адміністративне правопорушення не спростовують обставин вказаного правопорушення, а тому підстав для направлення адміністративного матеріалу для доопрацювання не вбасається.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису (відеозапис з нагрудних камер працівників поліції), письмовими доказами, пов`язаними з процедурою проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (в тому числі документами щодо кваліфікації лікаря, що проводив огляд, відомостями щодо робочого часу лікаря, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 22.08.2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння). Клопотання про визнання процедури медичного огляду вчиненої з порушенням та визнання її результатів недопустимим доказом суддя відхиляє з мотивів, зазначених вище.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до статті 283 КУпАП суд присуджує також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 27, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст.284, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.