Справа № 487/2318/20
Провадження №3/487/1054/20
Заводський районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.11.2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2020 року о 20.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме: психологічне насильство.

В судовому засіданні 25.05.2020 р. ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що він разом з сім`єю тимчасово проживає у своїх батьків. 19.04.2020 р. з 20.00 до 21.00 год. він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому та перебував у кімнаті один, щось бубонів собі під ніс, розмовляючи сам з собою. Дружина та донька знаходилися в іншій кімнаті. Де в цей час був батько, йому не відомо, він з ним не спілкувався. Припускає, що батько можливо почув його через двері або вікно та викликав поліцію. Коли приїхала поліція, він вже відпочивав.

В судові засіданні, призначенні на 30.09.2020, 20.10.2020 р. ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час засідань був повідомлений належним чином.

В судове засідання неодноразово викликався ОСОБА_2 , проте жодного разу в судове засідання не з`явився без повідомення причини неявки.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Згідно положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Протиправні дії за частиною 1 ст. 173-2 КУпАП мають характер психологічного, фізичного чи економічного насильства.

Психологічне насильство - це насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, які доводять постраждалого до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе і можуть заподіяти або заподіяли шкоду психічному здоров`ю.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство є діянням (дією або бездіяльністю) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 5 ч. 2 зазначеного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, серед інших осіб, на особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Аналізуючи зазначенні вище норми закону, обов`язковими ознаки насильства в сім`ї є: особи, які страждають від сімейного насильства, можуть бути тільки члени сім`ї; діяння кривдника повинно бути протиправним (тобто суперечити нормам чинного законодавства); діяння призвело або могло призвести до порушення прав члена сім`ї як людини, так і громадянина; вина кривдника повинна виявлятися у формі умислу, а не необережності.

Діяння визнається насильством у сім`ї лише тоді, коли воно порушує вимоги чинного законодавства та призводить чи може призводити до порушення конституційних прав і свобод члена сім`ї. Домашнє насильство може мати форму активних дій (нанесення побоїв, знищення майна тощо) або бездіяльності, тобто пасивної поведінки особи, коли вона не вчиняє дій, які могла та повинна була вчинити, щоб запобігти настанню шкідливих наслідків (наприклад, ненадання допомоги члену сім`ї, який перебуває в небезпечному для життя стані).

Домашнім насильством визнаються лише умисні діяння. Це означає, що особа, яка вчинила насильство, усвідомлювала або повинна була усвідомлювати характер учинюваних нею дій або бездіяльності, передбачала або могла передбачити (виходячи з її фізичного і психічного стану) можливість настання таких шкідливих наслідків, як заподіяння моральної шкоди, шкоди фізичному або психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Необхідно зазначити, що вчинення насильства у стані алкогольного сп`яніння не виключає можливості особи усвідомлювати і передбачати настання шкідливих наслідків.

Крім того, ознакою домашнього насильства є наявність моральної, фізичної або психічної шкоди здоров`ю члена сім`ї, що заподіяна внаслідок протиправних діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 19.04.2020 р. серія АА №057488, згідно з яким 19.04.2020 року о 20.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме: психологічне насильство, який підписано ним беззастережно;

-заявою ОСОБА_2 та його письмовими поясненнями, відповідно до яких він просив вжити заходів до його сина ОСОБА_1 , який за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись в нетверезому стані, вчинив домашнє насильство, а саме: ображав його грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою;

-випискою №902 від 19.04.2020р. із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка видана КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради, згідно з якою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено умисно відносно члена сімї, а саме: батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дії ОСОБА_1 мали характер психологічного насильства, що супроводжувалось навмисними словесними образами та погрозами.

Суд відноситься критично до пояснень ОСОБА_1 та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення було вчинено 19.04.2020 р., розглянуті судом 20.10.2020 року.

Таким чином, на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, ч.1 ст.173-2, п. 7 ст. 247, ст.284, 289 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Т.А. Карташева