Справа № 541/1949/20
Номер провадження3/541/703/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М., розглянувши з участю секретаря Євдокимової Н.Ю., прокурора Передерія А.А. особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 матеріали, які надійшли з департаменту внутрішньої безпеки Полтавського управління Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миргород, громадянина України, на момент вчинення адміністративного правопорушення звільненого з посади поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Миргородського міжрайонного управління поліції охорони в Полтавській області, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , рнокпп не встановлений

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 30 вересня 2020 року оперуповноваженим відділу Полтавського управління ДВБ НП України капітаном поліції Гордівським С.В., ОСОБА_1 будучи відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення в порушення вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, припинивши 12.12.2018 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування несвоєчасно, без поважних причин, 25.06.2019, тобто після встановленого періоду декларування (з 01.01.2019 до 01.04.2019), подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію «після звільнення за минулий рік » особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні правопорушення визнав. Суду пояснив, що він не мав умислу не подання декларації однак через складні життєві обставини забув її подати вчасно. Подав декларацію коли йому нагадали про необхідність її подати .

Прокурор Передерій А.А. зазначив, що обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, свідчать наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати його винним у скоєнні правопорушення та призначити стягнення у межах передбачених законом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позицію прокурора, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно статті 1 Закону, суб`єктами декларування є, зокрема, особи, зазначені у підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме поліцейські.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи зазначені у підпункті «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п.п. 3 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, після звільнення декларація подається до 01 квітня, наступного за звітним роком уякому було припинено діяльність.

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Полтавській області №55ос від 19.04.2017 сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського відділу охорони об`єктів та публічної безпеки Миргородського міжрайоннного відділу управління поліції охорони в Полтавській області з 07.04.2017 року (а.с.20).

Відповідно до витягу з наказу №199 від 12.09.2019 начальника управління поліції охорони в Полтавській області №55ос від 19.04.2017 сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено з посади 12.12.2018(а.с.20 зворот).

12.12.2018 року ОСОБА_1 повідомлено про обов`язок до 01 квітня, наступного за звітним роком у якому було припинено діяльність подавати деклараціюдоходи за минулий рік (а.с.20).

09.04.2019 Управління поліції охорони надіслано повідомлення НАЗК про факт неподання декларації ОСОБА_1 після звільнення, яке отримано НАЗК 07.05.2018 року (а.с.46).

ОСОБА_1 відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення рече» й і документів, а також іншими документами.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме неподання декларації«після звільнення за минулий рік » .

ОСОБА_1 припинивши 12.12.2018 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування допустив порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подавши до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію несвоєчасно без поважних причин на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію «після звільнення за минулий рік » 25.06.2019, тобто після встановленого періоду декларування ( з 01.01.2019 до 01.04.2019),

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП яким встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», копіями наказів про призначення та звільнення ОСОБА_1 з посади поліцейського взводу охорони обєктів та публічної безпеки Миргородського МВ УПО Полтавської області, повідомленням Національного агентства про факт несвоєчасного подання декларацій, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

З метою реалізації загальних інтересів суспільства Державою Україна прийнятий Кодекс України про адміністративні правопорушення (Постанова Верховної Ради Української РСР №8074-10 07 грудня 1984 року з подальшими змінами), завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Реалізуючи принцип правової визначеності в ст.38 КУпАП, передбачені строки накладення адміністративного стягнення, в межах яких уповноважена особа держави може накласти адміністративне стягнення.

Так, згідно вимог ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Орган Національної поліції вважав днем виявлення правопорушення, день складання протоколу, тобто 30.09.2020 року.

Разом з тим, складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлений фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

При цьому слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 07.05.2019 року НАЗК отримано повідомлення УПО в Полтавській області надіслане 09.04.2019 року про неподання ОСОБА_1 після звільнення на наступний рік декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави в період з 01.01.2019 по 01.04.2019 року (а.с.24,46).

Тобто інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли вже 07 травня 2019 року.

11.03.2020 НАЗК направило повідомлення Національній поліції про встановлення несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 ( а.с.22 )

05.05.2020 року Національною поліцією України вказане повідомлення направлено до ДВБ Полтавського управління ДВБ Національної поліції де повноважною особою лише 30 вересня 2020 року складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Зволікання , як з проведенням ефективної перевірки так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, на момент складення протоколу 30.09.2020 року (а.с.1), надходження справи до суду 07.10.2020 (а. с. 27), для розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ч.4 ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи судом вказані строки закінчились, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38,245,247,283,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення . Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду В. М. Куцин