Провадження № 3/734/1793/20 Справа № 734/3269/20
ПОСТАНОВА

іменем України

17 листопада 2020 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., ознайомившись з матеріалами, які надійшли від Т.в.о. заступника начальника Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Хиленка І., про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

З Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області до суду направлено матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В адміністративному протоколі серії ДПР18 № 471014 від 06 листопада 2020 року зазначається, що 06 листопада 2020 року о 23 годині 45 хвилин в Чернігівській області Козелецькому районі смт Козелець вул. Свято Преображенська, 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки OPEL KADETT з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ознайомившись з вказаними матеріалами, суд приходить до висновку про необхідність направлення справи керівнику Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури з метою вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286-1 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено зі ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

За станом на даний час вказана норма закону є чинною, про що зазначено на офіційному сайті Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2341-14#Text та https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#Text).

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 286-1 КК України (в редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII) передбачена саме кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

Згідно з ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Як за станом на 06 листопада 2020 року /час вчинення правопорушення/, так і за станом на час винесення цієї постанови, в КУпАП будь-яке адміністративне стягнення за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачено, оскільки такі дії віднесені до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 подія мала місце 06 листопада 2020 року.

Закон № 2617-VIII відповідно до п. 1 «Прикінцевих та перехідних положень» набрав законної сили 01 липня 2020 року. Тобто, з 01 липня 2020 року керування транспортним засобом у стані сп`яніння відноситься до кримінальних проступків.

Щодо Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09 квітня 2020 р., який мав набути чинності одночасно із Законом №2617-VIII, та, зокрема, скасувати ті пункти, які передбачали введення ст. 286-1 КК України та зміну редакції ст. 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

17 червня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 09.04.2020 р., який 2 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті "Голос України", тобто набрав чинності.

Вказаним законом №720-ІХ від 09.04.2020 року внесено зміни до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (Відомості Верховної Ради України», а саме:

1) у пункті 1:

підпункти 2-4, 7 виключити; [пункт 4 Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, щодо зміни ст. 130 КУпАП]

підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключити [п.171 Закону №2617-VIII від 22.11.2018 щодо введення в дію ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»].

Однак, Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року (про доповнення ст. 286-1 КК України та зміни ст. 130 КУпАП) набрав законної сили 01 липня 2020 року. Отже, вказані зміни не вдалось привести в дію (вчинити Верховній Раді), у зв`язку з тим, що Закон №720-ІХ від 09.04.2020 року набрав чинності на третій день, після набрання чинності вищевказаного закону №2617-VIII від 22.11.2018 , а саме 03 липня 2020 року, при цьому такі зміни суперечать чинному на той час Закону України №619-ІХ від 19.05.2020 року, відповідно до якого зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, аналіз змін показав, що Закон №720-IX наразі чинний, але за винятком тих положень, які стосуються внесення змін до Закону №2617-VIII. Наведене підтверджується як аналізом зазначеного Закону, так і аналізом положень КК, КУпАП та КПК.

Відповідно до ч. 6 ст. 90 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» законопроєкт може передбачати внесення змін лише до тексту первинного законодавчого акта (закону, кодексу, основ законодавства тощо), а не до закону про внесення змін до цього законодавчого акта, тобто, зміни до КК України та КУпАП повинні бути внесені окремим законом безпосередньо до чинної на момент ухвалення редакції, а не законом про внесення змін до закону про внесення змін.

Отже, з урахуванням положення ч. 5 ст. 94 КУ (закон не може набрати чинності раніше дня його опублікування); положення ч. 6 ст. 3 КК України (зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення); ч. 3 ст. 1 КПК України (зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення), ч. 4 ст. 2 КУпАП (зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України), ч. 6 ст. 90 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», а також позиції Конституційного Суду України, викладеної в низці його рішень, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію, суд вважає, що ст. 286-1 КК України на сьогодні є чинною, а отже ОСОБА_1 , який вчинив проступок після 1 липня 2020 року, не можна притягнути до відповідальності за статтею 130 КУпАП за означені дії.

На проблему, яка описана вище, 23 липня 2020 року звернула увагу Асоціація розвитку суддівського самоврядування у відкритому Листі до Голови Верховної Ради України з проханням у найкоротший термін привести у відповідність норми КК України та КУпАП щодо відповідальності осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте за станом на 17 листопада 2020 року норми згаданих кодексів не приведено у відповідність.

Відповідно до вимог ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

З врахуванням вказаних обставин суд вважає за необхідне направити вказані матеріали прокурору для вирішення питання щодо організації проведення досудового розслідування з метою притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 253, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП направити керівнику Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури щодо організації проведення досудового розслідування з метою притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Бузунко