Провадження № 3/193/219/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

04 листопада 2020 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кащук Д.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Софіївського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №252667 від 05.09. 2020 року зазначено, що 05 вересня 2020 року о 12 годині 10 хв. в смт. Софіївка по вул. Степова ОСОБА_1 керував мопедом Хонда б/н з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» чи медичного закладу водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що при складанні адміністративного протоколу він дуже нервував і тому він згодився із обвинуваченням, яким було висунуто поліцейським, зазначивши у протоколі про визнання ним вини. Стверджує, що працівниками поліції одночасно двоє понятих до процедури складання адміністративних матеріалів не залучались, поняті в різний проміжок часу тільки розписались в протоколі, при понятих йому не було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння та не зафіксована його відмова від проходження такого огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що цього дня 05.09.2020 року він їхав на обід додому і його було зупинено працівниками поліції. Після чого він зупинився і підійшов до працівників поліції, біля нього стояв правопорушник ОСОБА_1 .. Він звернув увагу на те що у ОСОБА_1 за зовнішними ознаками не вбачались ознаки сп`яніння, говорив та поводив він себе адекватно, від нього не було чутно запаху алкоголю. Додатково пояснив, що він у якості свідка був лише один, іншого свідка не було. Йому повідомили, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі та запропонували розписатися в протоколі. Він погодився, так як ніколи не був в такій ситуації та поставив свій підпис в протоколі. Коли він вже сідав в свою машину, побачив, що поліція зупинила другого свідка, а він рушив далі по своїм справам.

Інший свідок ОСОБА_3 в судове засідання, незважаючи на неодноразовий виклик, не з`явився, відповідних пояснень стосовно обставин справи на розгляд суду не надав.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали, такі як протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника патрульної поліції, письмові пояснення свідків, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять наступні докази: 1) Протокол про адміністративне правопорушення; 2) Рапорт інспектора поліції; 3) Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4-5).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначені відомості про місце проживання та реєстрацію правопорушника.

У протоколі серії ДП №252667 від 05.09.2020 року у графі «свідки чи потерпілі» зазначено прізвище свідка « ОСОБА_5 », однак відповідно до паспортних даних свідка серії НОМЕР_1 від 29.02.2000 року (а.с .19), його вірне прізвище « ОСОБА_2 », таким чином працівник поліції не вірно ідентифікував свідка та належним чином не перевірив його особу.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів знак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні- від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться при одночасній присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У судовому засіданні з пояснень самого правопорушника та свідка ОСОБА_2 , встановлено, що поліцейський порушив вищезазначені Інструкцію та Порядок, адже під час відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично був присутній спочатку лише один свідок ОСОБА_2 , інший свідок який зазначений у протоколі був зупинений після підписання протоколу свідком ОСОБА_2 пізніше, тобто процедура проведена за участю двох понятих неодночасно, а з кожним понятим окремо. Крім того, з пояснень правопорушника та свідка ОСОБА_2 вбачається, що поліцейськими не запропоновано при одночасній присутності двох свідків ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» чи в медичному закладі, а відразу повідомлено свідка про те, що ОСОБА_1 відмовився від такого огляду і запропоновано розписатись в протоколі, що є безумовним порушенням зазначеної Інструкції та Порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином, суд вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Також ст. 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративне правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, виходячи також з того, що кримінальна відповідальність, передбачена ст. 286-1 КК України погіршує становище особи, що суперечитиме основоположним конституційним принципам і є неприпустимим, застосуванню підлягає адміністративна відповідальність, оскільки вона не посилює, а навпаки пом`якшує відповідальність.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у вищенаведеній постанові Верховного Суду України, судам слід враховувати, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом неодноразово у поліції витребувався відеозапис із службового реєстратора, який зафіксував факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що стало підставою для зупинки транспортного засобу, а також на якому зафіксовано процедуру складання поліцейськими адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП з метою перевірки показань понятого ОСОБА_2 , але на вимогу суду цей доказ не було надано, лише було надано відповідь, що відеореєстратор з технічних причин не працював і відеозапис не здійснювався.

Об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом, втім, як встановлено в судовому засіданні, відсутні жодні докази того, що правопорушника зупинили працівники поліції під час руху мопеда з приводу управління в стані алкогольного сп`яніння.

Відсутність об`єктивної сторони свідчить про відсутність його складу, що згідно положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд не вправі змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводиться в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи не містяться належні та допустимі докази , що підтверджують факт того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху в стані алкогольного сп`яніння, а також зважаючи на порушення суб`єктом владних повноважень процедури складання адмінстративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів знак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні- від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, отже, на думку суду в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст. ст.283,284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.А.Кащук