КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4246/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Цією ж постановою суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що оскаржувана ним постанова є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вважає ОСОБА_1 , наявними в матеріалах справи доказами не доводиться його винуватість у порушенні п.п.10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів, що виключає його відповідальність за ст.124 КУпАП.

За доводами апелянта, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , який рухався по узбіччю дороги з перевищення дозволеної швидкості, та допустив зіткнення з його автомобілем в той момент, коли він перелаштувався в крайню праву смугу руху для заїзду на АЗС. Такі обставини підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3 , відеозаписом події та висновком експертного дослідження №1-09/20 від 16.09.2020 року, які суд безпідставно відкинув як докази його невинуватості.

За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

За доводами ОСОБА_2 , його огляд на стан сп`яніння проводився з істотним порушенням встановленого законом порядку, а тому його результати є недопустимим доказом. Зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася о 15.45 год., він знаходився на місці події, надавав пояснення працівникам поліції з приводу обставин події, жодних ознак алкогольного сп`яніння не виявляв. Приблизно через 3,5 години після дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Дрегер», не повідомивши про підстави для проведення такого огляду. Алкогольних напоїв, наркотичних чи лікарських засобів в той день він не вживав, а тому погодився пройти огляд на місці. З результатами огляду, проведеного за допомогою тесту не погодився, про що повідомив правників поліції та зазначив про це в протоколі про адміністративне правопорушення. Незважаючи на те, що він заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не забезпечили проведення його огляду в закладі охорони здоров`я.

Також апелянт вважає, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено підстави, порядок і результати проведеного огляду, прилад, з допомогою якого був проведений огляд, а також суть вчиненого правопорушення, дані про свідків та відповідну частину ст.130 КУпАП.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх захисників на підтримку поданих ними апеляційних скарг, пояснення експерта ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09.08.2020 року о 15 год. 45 хв., керуючи автомобілем «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 25 км а/д Київ-Чоп, перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався в тому, що цей маневр буде безпечним, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на які він мав намір перестроїтися, та допустив зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх механічні пошкодження.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі огляду та схемі місця ДТП з фототаблицею, поясненнях свідків та учасників дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписом з місця події.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення та обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Зокрема, як вбачається з протоколу огляду місця ДТП та доданої до нього схеми місця пригоди, а також відеозапису з місця події, безпосередньо перед зіткненням автомобіль «Opel Omega» під керуванням ОСОБА_2 рухався в крайній правій смузі дорожнього руху. На даній ділянці дороги проїзна частина містить горизонтальну дорожню розмітку 1.18 ПДР України, яка регулює дозволений напрямок руху у смузі, по якій рухався ОСОБА_2 - «прямо і направо». При цьому, в місці зіткнення транспортних засобів зазначена смуга виділена суцільною подвійною горизонтальною розміткою 1.3 ПДР України, яку заборонено перетинати, а тому для здійснення маневру повороту праворуч транспортний засіб має завчасно зайняти відповідне крайнє положення.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_2 рухався по узбіччю дороги, по якій рух транспортних засобів заборонений, окрім заїзду на територію АЗС, з перевищенням допустимої швидкості, що стало причиною ДТП та її наслідків.

Аналізуючи пояснення водіїв обох транспортних засобів, дані схеми місця ДТП та відеозапису події, суд першої інстанції правильно встановив, що водій ОСОБА_1 перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «Opel Omega», який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на які він мав намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Не відповідають фактичним обставинам справи пояснення в суді апеляційної інстанції водія ОСОБА_1 про те, що при перестроюванні в крайню праву смугу руху для заїзду на АЗС він переконався, що не створює перешкод іншим учасникам руху, які б рухалися в попутному напрямку, а автомобіля «Opel Omega» під керуванням ОСОБА_2 він до моменту зіткнення взагалі не бачив, а тому робить висновок, що той рухався з великою швидкістю.

Зокрема, із дослідженого в суді апеляційної інстанції відеозапису, на якому зафіксовано рух транспортних засобів до моменту настання ДТП, в тому числі і автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що автомобіль «Opel Omega» під керуванням ОСОБА_2 рухався по крайній правій смузі руху і не змінював її до місця, де відбулася дорожньо-транспортна пригода. Із цього ж відео вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 при перестроюванні в крайню праву смугу руху для заїзду на АЗС при належному виконанні вимог п.10.1 ПДР повинен був і міг переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, в тому числі і для водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_1 мав намір перестроїтись.

Оскільки предметом судового розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ним Правил дорожнього руху України, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість доводів апелянта про невідповідність дій водія автомобіля «Opel Omega» ОСОБА_2 . Правилам дорожнього руху України.

Необґрунтованими є також твердження апелянта про те, що суд безпідставно відкинув як доказ його невинуватості висновок автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №1-09/20 від 16.09.2020 року.

Дослідивши даний висновок експертного дослідження, проведеного за клопотанням адвоката Устінова К.О., в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, допитавши експерта ОСОБА_4 в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає, що даний висновок є неналежним доказом на спростування висновків суду, оскільки суперечить даним схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, а також відеозапису події, на якому відображено дорожню обстановку та рух транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.п.10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, оскільки він перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався в тому, що цей маневр буде безпечним та під час перестроювання не надав дорогу автомобілю, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на які він мав намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх механічні пошкодження, а тому в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 09.08.2020 року о 15 год. 45 хв. керував автомобілем «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_2 , на 25 км автодороги а/д Київ-Чоп, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.9 «а» ПДР України не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

Положеннями ст.266 КУпАП встановлюється порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи і не заперечується учасниками провадження, дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сталася 09.08.2020 року о 15.45 год. Через невеликий проміжок часу на місце події прибули працівники поліції, а також слідчо-оперативна група.

ОСОБА_1 внаслідок ДТП був травмований і доставлявся до медичної установи.

Матеріалами справи не спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що після ДТП він знаходився на місці події, надавав пояснення працівникам поліції з приводу обставин події, зовнішніх ознак сп`яніння не виявляв. Приблизно через 3,5 години після дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Дрегер», не повідомивши про підстави для проведення такого огляду. Алкогольних напоїв, наркотичних чи лікарських засобів в той день він не вживав, а тому погодився пройти огляд на місці. З результатами огляду, проведеного за допомогою тесту, не погоджувався, про що повідомив правників поліції та зазначив про це в протоколі про адміністративне правопорушення. Незважаючи на те, що він заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не забезпечили проведення його огляду в закладі охорони здоров`я.

На підтвердження цього свідчать дані приладу «Alcotest-7510 ARLM-0275», з допомогою якого 09.08.2020 о 19 год. 08 хв. проводився огляд ОСОБА_2 (а.с.4).

У відповідній графі протоколу ДПР18№431996 від 11.08.2020 року наявні особисті письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він «свою вину не визнає, спиртних напоїв не вживав» (а.с.2 т.1).

Незважаючи на те, що водій не погоджувався з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 був травмований, працівниками поліції не було забезпечено відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я протягом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

За наведених обставин обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що його огляд на стан сп`яніння проведено з істотним порушенням встановленого законом порядку, а тому його результати є недопустимим доказом для доведення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши всі докази на предмет їх належності, достатності та допустимості, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними у справі доказами не доводиться порушення ОСОБА_2 п.2.9а ПДР. У зв`язку з цим в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду підлягає зміні, а провадження в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, змінити.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз