КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4526/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О. на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил №1423/10000/20 від 22 серпня 2020 року іноземну валюту в сумі 4500 доларів США,- повернуто ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Київської митниці Держмитслужби Захаров А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати як незаконну та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., з конфіскацією іноземної валюти - 4500 доларів США.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не застосував до ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді конфіскації майна, яке згідно санкції ст.471 МК України є обов`язковим.

Вважає необґрунтованим висновок суду про те, що у разі конфіскації переміщуваної ОСОБА_1 валюти вона понесе «індивідуальний надмірний тягар», оскільки це не підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_1 в поданій заяві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Розгляд справи просить проводити за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці Держмитслужби Панькіна Д.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що 22.11.2020 о 14 год. 35 хв. вона для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

На підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України ОСОБА_1 було задано запитання щодо наявності у неї готівки, на що вона відповіла, що має готівку в сумі 6000 США. Після проведення опитування ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянкою було видано готівку в розмірі 16344 доларів США, що знаходились в одному з відділень жіночої сумки пасажирки (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_1 , вся валюта належить їй особисто.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», порушила встановлений ст.366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та застосував до неї стягнення виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Разом з цим, суддя визнав за можливе не призначати їй додаткове стягнення у виді конфіскації іноземної валюти в сумі 4500 доларів, які переміщувались через митний кордон України з порушенням встановленого порядку проходження митного контролю, мотивувавши своє рішення тим, що застосування такого додаткового стягнення порушує положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки є непропорційним, так як покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар».

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 471 МК України передбачено відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно приписів Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» фізичні особи (резиденти/нерезиденти) ввозять в Україну та вивозять за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

За встановлених судом обставин ОСОБА_1 намагалася перемістити на митну територію України належні їй грошові кошти в сумі 16344 долари США без ознак приховування, проте в порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, за що обґрунтовано та на законних підставах притягнута до адміністративної відповідальності по ст.471 МК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Водночас, конфіскація суми коштів, яка перевищує дозволений для ввезення еквівалент без декларування, що у даному випадку становить 4500 доларів США, є надмірно суворим стягненням у порівнянні з тією шкодою, яка могла би бути завдана державі.

Обґрунтованими є також висновки суду першої інстанції про те, що конфіскація грошових коштів у даному конкретному випадку, з урахуванням даних про особу правопорушника, є непропорційним стягненням, оскільки покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар» внаслідок порушення її права на повагу власності, гарантованого ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції залишає постанову судді без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби, - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Мосьондз