П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши матеріали про адміністративне порушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у декретній відпустці,

- за ст.44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

25.10.2020 близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_2 перебувала у громадському місці в приміщенні виборчої дільниці №210771 в м.Ужгороді по вул..Декабристів, 39, без засобів індивідуального захисту, а саме: без захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив п.п.1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_2 суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії АА №174000 від 25.10.2020, протокол адміністративного затримання серії АА №034451 від 25.10.2020, пояснення ОСОБА_3 від 25.10.2020, диски з відеозаписом.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №742160 від 03.09.2020, письмове пояснення ОСОБА_4 від 03.09.2020, рапорт поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Ужгородського РВП Ужгородського ВПГУНП в Закарпатській області від 03.09.2020, фотоматеріали.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Вказана норма є бланкетною і відсилає до вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи, зокрема, при оголошенні усного зауваження.

Дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, за умов відсутності негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, враховуючи особу, яка вчинила правопорушення, ступінь вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в зв`язку з незначним характером правопорушення, вчинення його вперше та ненастанням шкідливих наслідків, тобто малозначністю вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження - закрити.

Враховуючи, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 22, ч. 3 ст.284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, тому не має підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 22, 33, 40-1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у декретній відпустці, від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з малозначністю та обмежитися усним зауваженням, із закриттям провадження по справі.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник