КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 756/8408/20 Постанова винесена суддею Родіоновим С.О.
Справа № 33/824/4132/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Фогеля В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Фогеля Володимира Володимировича на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 23 червня 2020 року о 03 год. 20 хв. ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Лугова, 2-а, керував автомобілем марки Рено, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження всіх форм огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Фогель В.В., посилаючись на незаконність постанови Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За позицією захисника, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не повідомивши завчасно та належним чином про місце і час розгляду, чим істотно порушив його процесуальні права, що є підставою для скасування постанови. Разом із цим, оскільки закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, захисник вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність причин пропуску якого обґрунтовує тим, що копію постанови він отримав лише 27 вересня 2020 року шляхом роздруківки з Єдиного реєстру судових рішень.

Що стосується клопотання захисника про поновлення строку оскарження, то апеляційний суд враховує наступне.

Порядок перегляду постанови судді у справах про адміністративне правопорушення регулюється положеннями статті 294 КУпАП, частиною другою якої визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , постанова винесена суддею місцевого суду 16 вересня 2020 року, тому останнім днем подання апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, є 28 вересня 2020 року. Апеляційна скарга подана 27 вересня 2020 року, тобто у встановлений законом строк, а тому необхідності поновлювати строк апеляційного оскарження немає.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника Фогеля В.В. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 в цілому дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, постанова суддею місцевого суду щодо ОСОБА_1 була прийнята 16 вересня 2020 року без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, але за інформацією захисника в апеляційній скарзі ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, призначений на 16 вересня 2020 року, напередодні судового засідання. При цьому посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не зміг прибути у судове засідання з поважних причин, нічим не підтверджено.

З матеріалів справи також слідує, що в провадженні суду вона перебуває з 14 липня 2020 року та за клопотаннями ОСОБА_1 від 31 липня 2020 року, 12 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року розгляд справи відкладався з різних причин, в тому числі і за клопотанням від 31 липня 2020 року, де ОСОБА_1 повідомив про бажання скористатися правовою допомогою захисника, але договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням він уклав лише 24 вересня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи ще 29 липня 2020 року, будь-яких заперечень щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, або долучених до нього доказів, не подав. Разом із цим, в апеляційній скарзі захисник фактично не піддає сумніву висновки судді місцевого суду в постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

За вказаних обставин достатніх підстав вважати, що суддею місцевого суду були істотно порушені процесуальні права ОСОБА_1 немає, а розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

До того ж при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_1 отримав можливість для реалізації усіх своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею в обраний стороною захисту спосіб.

Зокрема, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив, пояснив, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки в стані сп`яніння не перебував, до цього 14 годин працював та був втомлений, а підозри поліцейського з приводу його стану були безпідставними.

Такі пояснення ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Але указані вимоги ПДР України ОСОБА_1 не виконав, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 23червня 2020 року (а.с. 2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які узгоджуються з фактичними обставинами правопорушення, що викладені в протоколі та не містять істотних суперечностей, які б давали підстави для сумніву в їх достовірності (а.с. 3); відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що працівник поліції під час спілкування із ОСОБА_1 , який не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, виявив ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомив водію, в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за невиконання вимог п. 2.5 ПДР України.

При цьому порушень поліцейським вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, не встановлено, а посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених суддею місцевого суду, підтверджується доказами у справі. Таким чином, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції не були виконані вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, що могло б свідчити про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Що стосується апеляційного прохання захисника про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 23 червня 2020 року, адміністративне стягнення, з урахуванням санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами накладено постановою судді місцевого суду 16 вересня 2020 року, що свідчить про те, що таке адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_1 в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП. А відтак, і в цій частині судове рішення є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає. Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Фогеля Володимира Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко