Справа № 367/4144/20 Головуючий у суді І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 33/824/4301/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Земницького Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Фрідмана О.О. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2020 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 05 липня 2020 року о 17 год.45 хв., керував автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкінська, 2, в м. Буча, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом, що міститься на оптичному диску «Verbatim». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. та позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 - адвокат Фрідман О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та від якої надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що є порушенням ст. 268 КУпАП, наслідком чого є безумовне скасування оскаржуваної постанови.

Сторона захисту вказала, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 226422 від 05 липня 2020 року складений щодо ОСОБА_1 сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Що ж стосується письмових пояснень свідків, то відповідно до усталеної практики Верховного Суду, підтвердження порушення особою ПДР письмовими показаннями свідків, які наявні в матеріалах справи, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Більш того, пояснення свідків виконані в спосіб підписання раніше підготовлених працівниками поліції бланків пояснень, які були власноручно заповнені працівниками поліції.

Тобто, свідки власноручно не викладали ніяких пояснень, а лише підписали раніше заготовлені працівниками поліції бланки.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 226422 від 05 липня 2020 року та в поясненнях свідків вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та хитка хода.

Разом з тим, із відеозапису з місця події чітко видно, що ОСОБА_1 та працівники поліції перебували у захисних масках, спілкування відбувалося на значній відстані. За таких обставин, працівники поліції, перебуваючи у захисних масках могли відчувати виключно запах власної ротової порожнини. Також, з відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 має впевнену не хитку ходу, тобто, зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння не мав.

Крім того, апелянт звертає увагу, що відеозапис, який міститься на оптичному диску «Verbatim» взагалі не може нічого довести або спростувати, оскільки виконаний без звуку.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Земницького Д.П., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, переглянувши відеозапис, доданий до матеріалів справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище вказаних вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 226422 від 05 липня 2020 року, ОСОБА_1 05 липня 2020 року о 17 год. 45 хв. керував автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкінська, 2, в м. Буча, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом, що міститься на оптичному диску «Verbatim». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що він дійсно відмовився, оскільки працівники поліції не назвали ознак такого сп`яніння. Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога від працівників поліції не надходила.

Крім того, в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що коли він виходив з під`їду свого будинку, до нього підійшли працівники поліції та запропонували бути свідком того, що особа, як потім йому стало відомо ОСОБА_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції в його присутності та ще одного свідка запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці, на що останній відмовився. Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували. Після чого він підписав порожній бланк пояснення, оскільки дуже поспішав. Ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 він не помітив.

Відповідно до ч. 3ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 виявив незгоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівники поліції пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього здійснено з порушенням вимог законодавства, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 не може вважатись доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши щодо ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем.

Вказане ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Крім того, судом було переглянуто відеозапис, який міститься на оптичному диску «Verbatim», який взагалі не може ніяких обставин довести або спростувати, оскільки виконаний без звуку.

З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Фрідмана О.О. - задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон