Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 375/943/20
Провадження № 3-зв/368/13/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 рокуКагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Гембар В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в Кагарлик Київської області заяву про самовідвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка В.І. в адміністративній справі № 3/368/609/20 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, суд, -

В С Т А Н О В И В :

01.09.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна справа № 3/368/609/20 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, (а.с., 16).

01.09.2020 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області був визначений суддя Кагарлицького районного суду Кириченко В.І., (а.с., 16).

15.09.2020 року Кагарлицьким районним судом (під головуванням судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка В.І.) винесено постанову, ( а.с., 21), на підставі якої:

- справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП передати до СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області шляхом повернення до Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області.

16.09.2020 року дана адміністративна справа була направлена на адресу СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області.

13.10.2020 року дана адміністративна справа надійшла на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, ( а.с., 23).

Адміністративна справа надійшла з роз`ясненнями щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720 ІХ від 17 червня 2020 року, в якому зазначено наступне:

- частиною третьою статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» передбачено, шо комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організація, повноваження та порядок діяльності комітетів Верховної Ради України визначаються Конституцією України, законами України «Про комітети Верховної Ради України», «Про статус народного депутата України», Регламентом Верховної Ради України, іншими законами України та постановами Верховної Ради України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» до завдань комітету віднесено здійснення за окремими напрямами законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до повноважень Верховної Ради України, виконання контрольних функцій.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Закон № 265 7-VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, а до цього часу Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність до Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність до Закону.

Крім того, окремим пунктом Генеральній прокуратурі України, Верховному Суду, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань рекомендовано привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

8 листопада 2019 року Комітетом проведено слухання на тему: «Готовність до впровадження інституту кримінальних проступків в практичну діяльність органів досудового розслідування з 1 січня 2020 року», на яких було зазначено, що практично всі органи кримінальної юстиції, у компетенцію яких згідно з чинним кримінальним процесуальним законодавством входить здійснення досудового розслідування щодо діянь, які належать до категорії кримінальних проступків, не готові до здійснення цієї діяльності.

03.12.2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року.

Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617 - VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

Для цього 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-ІХ).

У Розділі II Закону № 720-ІХ зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-ІХ був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування.

Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21 -рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України).

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-ІХ набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, шо знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-ІХ внесено зміни до Закону № 2617-VІІІ, відповідно до яких із Закону № 2617-VІІІ вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617 - VІІІ, а стаття 286-1 КК України виключена.

13.10.2020 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області був визначений суддя Кагарлицького районного суду Кириченко В.І., (а.с., 27).

27.10.2020 року суддею Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_2 подано до суду заяву про самовідвід, ( а.с., 28), в якій вказано наступне:

- на підставі ст. 1 КУпАП та ст. 75 ч. 1 п. 4 КПК України (аналогія права) заявляє самовідвід, так як його постановою від 15.09.2020 року про передання справи до слідчого відділення він висловив свою думку про наявність ознак злочину по ст. 286 1 КК України, а не адміністративного правопорушення і тому є сумніви у неупередженості судді.

Суд, дослідивши матеріали адміністративного провадження в частині заявленого самовідводу судді, суд приходить до висновку щодо задоволення заявленого самовідводу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосуваня до них норм права.

Отже, 15.09.2020 року суддя Кириченко В.І. виніс ухвалу, згідно якої вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається не склад адміністративного правопорушення, а склад злочину, що і послугувало направленню справи до слідчого віділення органу поліції.

Рішенням Конституційного суду України № 10 рп/2011(2) від 11.10.2011 поширюються гарантії не лише кримінального процесу, а й процесу притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки різниці в цих правопорушеннях не існує, а їх відмінність полягає тільки в ступені суспільної небезпеки і саме тому законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України (ст. 2 КУпАП).

Відповідно до положеньст. 7 КупАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-7 КУпАЛ, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно дост. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участі у кримінальному провадженні, якщо є інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.ст. 75 та 76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5ст. 80 КПК України).

Відповідно, суд вважає, що суддя Кириченко В.І. в своїй заяві про самовідвід навів обєктивний критерій наявності підстав для самовідводу, а саме, - він зазначає, що він фактично висловив свою думку про те, що в діях особи, відносно якеої складено адміністративний протокол вбачається склад злочину, а не склад адміністративного правопорушення, що, відповідно, - тягне за собою застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України (аналогія закону).

Дана обставина на глибоке переконання суду може викликати сумнів у інших учасників процесу, зокрема, - у особи, відносно якої складено адміністративний протокол, - ОСОБА_1 , - в неупередженості судді Кириченка В.І. при розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений самовідвід судді Кириченка В.І. підлягає задоволенню, оскільки з урахуванням обєктивного критерію заява грунтується на вимогах ст. 75 КПК України, в якій визначено підстави для відводу судді.

На підставі наведеного та керуючисьст. 7 КУпАП, ст. ст.75,76,80,81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка Василя Івановича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 3/368/609/20 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - задоволити.

Відвести суддю Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка Василя Івановича від слухання адміністративної справи № 3/368/609/20 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення № 3/368/609/20 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області для визначення іншого судді в порядку, передбаченому Законом.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Закаблук