Справа № 567/1043/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог матеріали, які надійшли від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

(відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

встановив:

11.09.2020 р. о 19 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м.Острог по вул.Кривоноса керував транспортним засобом «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 2413 від 11.09.2020 р., результат огляду становить 2,29 проміле.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився,про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи шляхом направлення засобами поштового зв`язку судових повісток по місцю його проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду, розміщеного на сайті Острозького районного суду Рівненської області. Клопотань про відкладення розгляду справи, письмових пояснень по суті правопорушення від ОСОБА_1 до суду не надходило. Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, а відтак суд не вбачає перешкод та вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на особисту участь у судових засіданнях не скористався, заходів для явки до суду не вживав, письмових заперечень на спростування обставин, наведених у складеному відносно нього протоколі не надав.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, за наведених вище обставин, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими у вищезгаданій Інструкції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 11.09.2020р. та Направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу від 11.09.2020р., ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Тобто працівники поліції вказали підстави у зв`язку з якими вони вважають, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що 11.09.2020р. після зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля, йому як водію було вказано про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та у присутності двох свідків запропоновано пройти освідчення на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестера, на що ОСОБА_1 погодився. Водій оглянув цілісність упаковки трубки до алкотестера, та після продування останнього - результат тесту становив 2,29 проміле. ОСОБА_1 погодився з результатом тесту, на пропозицію пройти повторно освідчення у медичному закладі наміру не висловлював. На запитання працівника поліції про вживання алкоголю ОСОБА_1 пояснив, що вживав.

З акту огляду на стан сп`яніння від 11.09.2020 р. встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме : тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота.

При проведенні тестування на алкоголь приладом «Alcotest 6810», 11.09.2020 р. о 19 год. 34 хв. встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою тестування на алкоголь № 2413, результат тесту 2,29 проміле. Будь-яких заперечень щодо результату тестування у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вказував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №438342 від 11.09.2020р., ОСОБА_1 цього дня о 19 год. 10 хв. в м.Острог по вул.Кривоноса керував транспортним засобом «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 2413 від 11.09.2020 р., результат огляду становить 2,29 проміле.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсність обставин, викладених у протоколі серії ДРП18 №438342 від 11.09.2020р. засвідчили своїми підписами у протоколі. Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених до освідчення ОСОБА_1 свідків судом не встановлено, і таких доказів ОСОБА_1 не наведено.

В ході судового розгляду не встановлено підстав вважати, що поліцейські Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, а ніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за яким водієві забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а тому в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та беручи до уваги, що відповідно до постанови судді Острозького районного суду Рівненської області від 12.02.2020 р. ОСОБА_1 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно довідки Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 18.09.2020р. ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Так, згідно правового поля України (п.2.9 «а» ПДР України, ст.16 Закону України «Про дорожній рух») водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та згідно ст.130 КУпАП у разі порушення встановлених заборон водій несе встановлену відповідальність.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху, перевищення ОСОБА_1 норми показника алкогольного сп`яніння було допущено ним більш як у 11 разів від допустимого показника, ОСОБА_1 як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо вживання спиртних напоїв особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями, а тому суд вбачає фактичні та правові підстави для застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення не встановлено. При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за аналогічне правопорушення, проте позитивних для себе висновків не зробив, водночас судом також враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху, допущене ним правопорушення є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку для учасників дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 24, 40-1, ч.2 ст.130, ст.ст.221, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив :

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 06.11.2020р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.