Справа № 357/9165/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2020 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О. Л. розглянувши матеріали, які надійшли від Національної поліції України ДПП УПП у Київській області БПП у м. Біла Церква про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованого: АДРЕСА_1 проживаючого: АДРЕСА_2 , ІНП: НОМЕР_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.09.2020 року о 08 год. 50 хв. на вул. Вернадського, 167 м. Біла Церква ОСОБА_1 перебував у громадському місці без засобів відповідного захисту,а саме без захисної маски в « Білоцерківській загальноосвітній школі №22», чим порушив постанову КМУ №239 та постанову КМУ №392, 3641 від 22.07.2020 року підпункту 2 пункту 11 КМУ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав, пояснив, що працівники школи №22, яка знаходиться по вул. Вернадського, 167, без підставно не допускали його провести в кабінет свою доньку для навчання, регламентуючи це тим, що він мусить одягти маску, так як він ( ОСОБА_1 ) наражає на небезпеку, дітей які знаходяться в школі не підтверджуючи це жодним законом. Після чого ним було викликано поліцію, а працівниками школи «Муніципальну варту м. Біла Церква». Вину не визнає, не вбачає в своїх діях адміністративного правопорушення, вважає, що носіння маски це особиста справа кожної людини. Зазначив, що за даним фактом звертався до поліції, про те, жодної відповіді йому не надано.

Дослідивши матеріали, які надіслані до суду, суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 44-3 КУпАП, з наступних підстав.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня 2000 року визначено,що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового

режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів

покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про

запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,

спричиненої короновірусом СОVID-19 », на усій території України з 12 березня 2020 року по 03

квітня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення

змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211» внесені зміни до

Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання

поширенню на території України короновірусу COVID-19 », згідно яких назва постанови

викладенавредакції: запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом СОVID-19»; п.2.3 постанови викладено в наступній редакції: заборонити з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно - розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня

2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб,

несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких

законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню

короновірусної хвороби (СОVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, такого

змісту : «стаття 44-3 . Порушення правил щодо карантину людей».

Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-

протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від

інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого

самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення

штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на

посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення та докази долучені до

протоколу, містять у собі суперечливі відомості.

Крім того, в протоколі йде посилання на норми закону, а саме на постанови КМУ № 239, 392 та № 641 п.2 п.11 в які станом на 09.11.2020 року втратили чинність та стосувались регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів, а отже адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні

злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в

законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне

правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44-3, 221, 247, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області у порядку та строки передбачені ст. 294 КУпАП.

.

СуддяО. Л. Гавенко