Провадження № 33/801/869/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Огородника Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №406722 від 27 липня 2020 року, складеного інспектором взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Курочкою В. О., 27 липня 2020 року о 09:30 год. по вул. Максима Шимка, 38 в м. Вінниці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Opel Vectra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в присутності двох свідків із застосуванням приладу Drager. Результат огляду 1,45% проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Вирішено питання про судовий збір.

При постановленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що працівниками поліції не було обґрунтовано зупинку транспортного засобу. Також порушено порядок огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.

На думку скаржника огляд проведено всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Також вказав, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Не було належним чином оцінено письмові покази свідків, які були надруковані на заздалегідь підготовлених бланках, не витребувано докази, не оглянуто матеріали відеофіксації, що свідчить про неповноту з`ясування обставин справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Огородник В.В. будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

ОСОБА_1 також не з`явився у судове засідання апеляційного суду з невідомих причин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

Суд враховує, що ОСОБА_1 та його адвокат Огородник В.В., як ініціатори апеляційної скарги, мають проявляти процесуальну зацікавленість рухом справи та її розглядом, отримувати поштову кореспонденцію.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Огородника В.В.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Судом установлено, що 27 липня 2020 року інспектором взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Курочкою В. О., складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 406722, 27 липня 2020 року о 09:30 год. в м. Вінниця по вул. Максима Шимка, 38, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Відповідно до акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» від 27 липня 2020 року, результат огляду - 1, 45 проміле. Акт складено в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров?я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов?язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп?яніння.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння процедури такого огляду, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на вище викладене, огляд проведений у відповідності до Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне залучення працівниками поліції свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння слід зазначити наступне

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Будь-яких інших заборон або окремих вимог до свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння чинним законодавством не передбачено.

Крім цього, скаржник та його захисник мали можливість заявити суду першої інстанції клопотання про допит свідків, однак таким правом скористались на власний розсуд.

За вказаних обставин аргументи апеляційної інстанції про неналежність показів свідків є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції йому не було роз`яснено його права, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №406722 слідує, що ОСОБА_1 підписав даний протокол, будучи ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, крім цього, указаний факт зафіксовано відеофіксацією з нагрудної камери працівника поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, то вказані доводи є необґрунтованими і висновок суду не спростовують.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було оглянуто матеріали відеофіксації з нагрудної камери працівника поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , яке мало місце 27 липня 2020 року о 09:30 год. по вул. Максима Шимка, 38 в м. Вінниці.

З указаного відеозапису слідує, що ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку із наявністю пошкоджень вітрового скла транспортного засобу, а також через те, що не був пристебнутий ременем безпеки. В ході спілкування з водієм, працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано водієві пройти освідування у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився.

Крім цього, на відеозаписі ОСОБА_1 , при безпосередньому контакті з працівниками поліції, не заперечував факт керування транспортним засобом та особисто підтвердив, що вживав алкогольні напої.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Огородника Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С.К. Медвецький