Справа №591/5551/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/816/469/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/5551/20 за апеляційною скаргою захисника КАЗМІРЕНКО Л. О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.09.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника - адвоката Казміренко Л. О.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат КАЗМІРЕНКО Л. О. просить скасувати постанову судді та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, оскільки судом не враховано, що остання є пенсіонером, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, її поведінка викликана самопочуттям у вказаний період часу та похилим віком. Крім того, ніяких шкідливих наслідків для інших осіб внаслідок її дій не настало.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.09.2020 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 07.09.2020 о 16:55 в м. Суми по просп. М. Лушпи ОСОБА_2 перебувала у громадському транспорті, а саме тролейбусі № 296, без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушила вимоги п.п. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Вислухавши доводи захисника Казміренко Л. О., яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через малозначність, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 651393 від 07.09.2020, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що ОСОБА_2 перебувала в громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушила п.п. 1 п. 10 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- записами з нагрудних камер працівників поліції, з яких убачається, що ОСОБА_2 перебувала у громадському транспорті без захисної маски та на прохання працівників поліції одягнути засоби індивідуального захисту категорично відмовилася;

- показаннями в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_3 (водій тролейбуса), згідно яких 07.09.2020 о 16:55 на просп. М. Лушпи в тролейбус № 296 зайшла жінка без захисної маски та на зауваження його, пасажирів і кондуктора одягнути засоби індивідуального захисту або покинути салон т/з не відреагувала. Пасажири надали їй можливість скористатися новою захисною маскою, але вона категорично відмовилася її надівати, після чого була викликана поліція, яка також спочатку намагалася владнати ситуацію без складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснивши наслідки;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (кондуктор тролейбуса), згідно яких 07.09.2020 під час руху за маршрутом на зупинці до тролейбуса зайшла жінка без захисної маски. На її прохання вдягнути маску вказана жінка відмовилась, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_4 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ним у його письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідка ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які встановлюють певні заборони на час дії карантину в Україні, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення п.п. 1 п. 10 постанови «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» КМУ № 641 від 22.07.2020 (в ред. постанови КМУ № 760 від 26.08.2020), згідно яких з 01.08.2020 до 31.10.2020 на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого нею правопорушення, обмежившись усним зауваженням, то вони задоволенню не підлягають.

Відповідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Необхідно зазначити, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянина. Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

При накладенні адміністративного стягнення суддею суду першої інстанції повною мірою враховано характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь її вини, майновий стан, і накладено адміністративне стягнення в мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 44-3 КУпАП. Також апеляційний суд враховує поведінку ОСОБА_2 як до, так і під час вчинення правопорушення, яка на неодноразові прохання і зауваження водія тролейбуса, кондуктора та пасажирів громадського транспорту не реагувала, при цьому пасажири надавали їй нову захисну маску, однак вона все одно відмовилась надіти її на своє обличчя. Дії ОСОБА_2 потягли за собою порушення роботи громадського транспорту і зняття тролейбусу з маршруту для проведення визначених міською радою заходів для його дезінфекції, поверненні пасажирам сплачених за проїзд коштів і їх висадку, виклик поліції і складання відповідних матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вказані захисником обставини як те, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, є пенсіонером, а її поведінка викликана поганим самопочуттям та похилим віком, не можуть свідчити про малозначність вчиненого нею правопорушення. При цьому апеляційний суд зауважує, що склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є формальним, а тому настання суспільно-небезпечних наслідків внаслідок його вчинення не є обов`язковим.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.09.2020 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника КАЗМІРЕНКО О. Л. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.