Справа № 308/6357/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Бомбушкар С.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,

визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнена від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, з оголошенням їй усного зауваження, а провадження у справі закрито.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови, 26.05.2019 року приблизно о 02 год. 15 хв. гр. ОСОБА_1 , у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода), перебуваючи за місцем свого проживання, вчинила щодо свого чоловіка ОСОБА_2 насильство у сім`ї, а саме, умисні дії психологічного та фізичного характеру, зокрема, вдарила чоловіка, дряпала та намагалася забрати від нього дитину та відправитися у невідомому напрямку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 ..

Цими діями гр. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім`ї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною і має бути скасована. Стверджує, що такі докази, як : протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 надані у судовому засіданні, є неналежними та не допустимими для визначення наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Сама наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до відповідальності. Вказує і на те, що у даній ситуації апелянт являється потерпілою стороною, так як зі сторони її чоловіка вчинялось психологічне та фізичне насильство, що під час розгляду справи вину не визнавала. Щодо пропуску строку вказує на те, що тривалий час на її адресу не надходила копія постанови, після чого 17.02.2020 та 02.03.2020 нею було подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії постанови, однак жодних дій для задоволення клопотання судом не було вчинено. У зв`язку із запровадженням карантину на території України була позбавлена можливості у період із березня по вересень 2020 року прибути до суду особисто. Тільки 09.09.2020 при черговому зверненні до суду ознайомилась із матеріалами справи та отримала копію постанови. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Бомбушкаря С. П., який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про поновлення пропущеного строку на сокарження судового рішення задовольняються з таких підстав.

Так, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова від 05.06.2019 надіслана ОСОБА_1 тільки 29.04.2020 після неодноразових звернень ОСОБА_1 із заявами про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії постанови. Разом із тим, з наявних на форзаці справи розписок ОСОБА_1 убачається, що остання ознайомилася з матеріалами справи та отримала копію постанови тільки 09.09.2020. У зв`язку з цим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою. Отож, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП124946, 26.05.2019 приблизно о 02 год. 15 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода), вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 насильсто в сім`ї, а саме, умисні дії психологічного та фізичного характеру, тобто вдарила, дряпала та намагалася забрати дитину й відправитися в невідомому напрямку, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім`ї. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 у присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилася від підпису протоколу, отримання його примірника та надання будь-яких пояснень по суті правопорушення (а. с. 1-2).

Викладені у протоколі обставини підтверджуються і наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 (а. с. 3-4).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення - вчинення домашнього насильства.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення поліцейський УПП у Закарпатській області ОСОБА_6 був упереджений та необ`єктивний, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказувала сторона захисту в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено і достовірних даних про те, що у потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, - такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами, що в свою чергу свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є необ`єктивними, - не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, а також письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є неналежними та не допустимими для визначення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеними вище обставинами, і будь-яким чином не свідчать про неналежність та недопустимість указаних доказів.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 являється потерпілою стороною, так як зі сторони її чоловіка вчинялось психологічне та фізичне насильство щодо неї. При оцінці вказаних доводів, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до чинного КУпАП суд розглядає справу в межах складеного щодо тієї чи іншої особи протоколу, однак у матеріалах справи відсутні докази про те, що відносно чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , складався протокол за вчинення психологічного та фізичного насильства щодо ОСОБА_1 ..

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-3 КУпАП адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції вона не визнала вину у вчиненні правопорушення.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що сама наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до відповідальності, апеляційний суд бере до уваги те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі відображені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості й зі змісту протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувалася з викладеними в ньому обставинами, так як відмовилася від надання пояснень та не надала будь-яких зауважень щодо протоколу, відмовившись тільки від його підпису.

Тому, апеляційний суд вважає, що складений щодо ОСОБА_1 протокол та письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Приймаючи рішення, апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про витребування доказів чи виклику будь-яких свідків, - не заявлялось.

Разом із тим, у ході апеляційного розгляду не встановлено, що діями ОСОБА_1 завдано значної шкоди охоронюваним законом державним чи приватним інтересам, у тому, числі й здоров`ю потерпілого.

При цьому, апеляційним судом також встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, даних про те, що вона раніше протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності, у тому числі й за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правопорушення, у матеріалах справи немає.

Крім того, ОСОБА_1 має на утриманні малолітню дитину, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо негативної характеристики ОСОБА_1 за місцем проживання чи за місцем роботи.

Також апеляційний суд погоджується і висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів у підтвердження факту перебування ОСОБА_1 26 травня 2016 року в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, апеляційний суд вважає, що, врахувавши характер та обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, вищенаведені дані про особу правопорушниці, відсутність значної шкоди охоронюваним законом державним чи приватним інтересам внаслідок вчинених нею діянь, а також відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинене ОСОБА_1 правопорушення малозначним та звільнив її на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження, а також відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП закрив провадження у справі.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції як законної та обґрунтованої не має, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2019 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан