Дата документу 11.11.2020
Справа №937/8395/20
Провадження №3/937/2299/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» листопада 2020 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, працюючого начальником речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , засоби зв`язку: моб. телефон НОМЕР_3 ,
за ст. 172-11 ч.4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що 03.11.2020 року о 08.30 годин майор ОСОБА_1 в с. Семенівка, Мелітопольського району не прибув на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин. Про цей факт ТВО командира військової частини підполковник ОСОБА_2 письмово доповів до Військової служби правопорядку. На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, рапорт та документів про хворобу не надав. 09.11.2020 року о 08.30 годині ОСОБА_1 самостійно прибув до військової частини.
Таким чином ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та з 08.30 годин 03.11.2020 року до 08.30 годин 09.11.2020 року перебував поза межами військової частини, на службу не прибув, обов`язки військової служби не ніс, проводив час на власний розсуд, тобто в умовах особливого періоду, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_1 повністю визнає свою провину, просить суворо його не карати та розглядати справу за його відсутності, у зв`язку із виїздом за межі Мелітопольського гарнізону.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-11 ч.4 КУпАП підтверджується протоколом ДНЗ/2/МЛ/172 про вчинення адміністративного правопорушення від 09.11.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09.11.2020 року, копіями довідок доповідей, копією витягу із наказу № 266 від 03.12.2019 року, службовою характеристикою ОСОБА_1 .
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ з відповідними змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 «Про часткову мобілізацію» (Указ N 303/2014), затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в мовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати мирного часу.
Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесення його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
Указом Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України віл 14.01.2015 року №15» від 26.09.2016 року № 411/2016 прийнято рішення провести у вересні - жовтні 2016 звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.
При цьому рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалось.
Роз`яснення про дію особливого періоду міститься в листі Міністерства оборони України від 01.10.2015 р. №322/2/8417. Зазначений особливий період розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває до тепер. Скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію» після стабілізації ситуації на Сході України.
Ураховуючи вимоги вищезазначених законодавчих актів України, а також з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період.
Таким чином, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та з 08.30 годин 03.11.2020 року до 08.30 годин 09.11.2020 року перебував поза межами військової частини, на службу не прибув, обов`язки військової служби не ніс, проводив час на власний розсуд, а отже в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду.
При визначенні виду й міри адміністративного стягнення, згідно ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, інші обставини в справі, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне покарання, у рамках санкції статті, у вигляді мінімального штрафу.
Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2020 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2102 грн.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, ч.4 ст. 172-11, ст. ст. 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.
Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок. (р/р/ UA0008013; отримувач коштів Мелітопольське УК/ Мелітополь/21081100; КБК 21081100; код за ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); призначення платежу - «Адміністративні штрафи та інші санкції».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. (р/р UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києва /м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106, призначення платежу: «Судовий збір»).
Строк пред`явлення постанови до виконання до 11 лютого 2021 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду
Запорізької області: А.В. Сметаніна