Справа 688/3194/20
№ 3/688/1129/20
Постанова

Іменем України

19 листопада 2020 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученої, утримуючої одну малолітню дитину, фізичної особи підприємця, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 692006 від 06 листопада 2020 року, 01 листопада 2020 року о 21 год. 15 хв. в кафе-барі «Олімп» в м. Шепетівці по вул. вул. Героїв Небесної Сотні,30 власниця бару ОСОБА_1 не припинила роботу закладу після 20 год., чим порушила п.п.3 п.11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року та п.1.3 протоколу №43 позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 23 жовтня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що 01 листопада 2020 року о 21 год. 05 хв. її заклад кафе-бар «Олімп» працював, оскільки відвідувачі закладу о 20 год. завершили святкування та збирали власні речі, в т.ч. продукти харчування. При цьому ні кухня ні бар не працювали і нових відвідувачів не обслуговували. Зазначила, що про заборону роботи закладів харчування їй стало відомо з інформації, яку обговорювали друзі у мережі інтернет на сайті «фейсбук». Їй невідомо про прийняття виконавчим комітетом Шепетівської міської ради рішення про заборону роботи закладів громадського харчування у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19 станом на 01 листопада 2020 року, копії такого рішення не отримувала.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення зміст ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.3 п.11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року та п.1.3 протоколу №43 позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 23 жовтня 2020 року.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року на позачерговому засіданні обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Хмельницької обласної державної адміністрації вирішено: міському голові м. Шепетівка заборонити роботу суб`єктів господарювання з надання послуг у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо) та торговельно-розважальних центрів з 20:00 та до 7:00 години, крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки та замовлень на винос (п.1.3 Протоколу №43)

Отже вказаним протоколом не заборонено роботу суб`єктів господарювання з надання послуг у сфері громадського харчування у м. Шепетівці, а лише покладено відповідний обов`язок по встановленню заборони на міського голову м. Шепетівки.

Згідно п.п 1 п.4 Типового положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 409, комісія відповідно до покладених на неї завдань у режимі повсякденної діяльності координує здійснення заходів щодо профілактики та локалізації інфекційних захворювань.

Суд зазначає, що встановлення режиму роботи суб`єктів господарювання з надання послуг у сфері громадського харчування відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування.

Тобто, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, посадовій особі органу уповноваженого на складання протоколу необхідно було встановити чи приймалося відповідне рішення органом місцевого самоврядування, яким заборонено роботу суб`єктів господарювання з надання послуг у сфері громадського харчування, а також зазначити відомості про доведення даного рішення до відома суб`єктів господарювання, діяльності яких воно стосується.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Санкцією ст. 44-3 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення у виді порушення правил щодо карантину людей встановлено стягнення у виді накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи сутність і характер адміністративного правопорушення, суворість можливого стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його обвинувачують.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини. Враховуючи рішення Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування ст.32 Конвенції, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в судовому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Судове рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За обставин викладених вище, суд вважає недоведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного

правопорушення, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.247,283-285 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю у діях останньої складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя