Справа № 603/656/20
Провадження № 3-зв/603/6/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши заяву судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна Ігоря Михайловича про самовідвід по справі про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді директора ЗОШ І-ІІ ст. с.Задарів,

- за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

06.11.2020 року до Монастириського районного суду Тернопільської області надійшла заява судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. про самовідвід від участі у розгляді матеріалів справи №603/656/20, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В обґрунтування поданої заяви про самовідвід посилається на те, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , є присяжним Монастириського районного суду Тернопільської області, а також неодноразово у складі колегії суддів приймав участь при розгляді цивільних справ, що може викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні вказаної справи.

Суддя Галіян І.М. в судове засідання не з`явився.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Монастириської районної ради № 130 від 11.11.2016 року, №421 від 20.09.2019 року "Про затвердження списку присяжних Монастириського районного суду", ОСОБА_1 затверджено присяжним Монастириського районного суду Тернопільської області.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово у складі колегії суддів приймав участь при розгляді цивільних справ.

Так, згідно з положеннями ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо відводу (самовідводу) судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об`єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах (вказане вище рішення Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1).

Тому відсутність у КУпАП норм, які б регулювали питання відводу і самовідводу судді, однак беручи до уваги аналогічні норми, що містяться, зокрема, в Кодексі адміністративного судочинства України, Кримінальному процесуальному Кодексі України та Цивільному процесуальному кодексі України, враховуючи подібність неврегульованих у КУпАП правовідносин, слід застосувати аналогію закону.

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 07.07.2006 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, у випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статус присяжного, як і статус судді визначений Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ст.ст. 63, 68 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" присяжний у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що Сус М.М. є присяжним Монастириського районного суду Тернопільської області, а також неодноразово у складі колегії суддів приймав участь при розгляді цивільних справ, з метою запобігання сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючого судді, для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, вважаю за необхідне заяву про самовідвід судді Галіяна І.М. задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6,9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 245,280 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Галіяна Ігоря Михайловича про самовідвід по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Передати справу №603/656/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП до канцелярії суду для повторного автоматичного розподілу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Іванчук