КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/9869/19
Провадження № 33/824/4118/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Скуба А.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09листопада 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Пакистану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Александрова Д.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Відповідно до постанови, 09 квітня 2019 року о 07 год. 01 хв., ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем «Део» з номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 09 квітня 2019 року о 06 год. 34 хв. керуючи автомобілем «Део» з номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві, на вимогу про зупинку працівника поліції, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового сигналу та через гучномовні пристрої не зупинився, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Александров Д.О. просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та провадження щодо нього в цій частині закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк пропущено із поважних причин.

Захисник зазначає, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, з матеріалами справи та оскаржуваною постановою захисник ознайомився лише 19 серпня 2020 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що не згодний із постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною та такою, що постановлена без з`ясування всіх обставин справи, без залучення перекладача, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю.

Щодо фактичних обставин справи, то захисник зазначає, що 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 зупинила поліція, запропонувала пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розмовляли поліцейські російською мовою. При цьому ОСОБА_1 заперечував вживання алкогольних напоїв, повідомив, що вживав енергетичний напій.

Захисник звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано, що 09 квітня 2019 року о 06 год. 47 хв. та о 06 год. 49 хв. працівник поліції запросив лише одного свідка ОСОБА_3 , який підписав незаповнений протокол та пояснення свідка. У його присутності ОСОБА_1 українською мовою пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та у лікарні. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, він не розумів суті вимог поліцейського.

Апелянт зазначає, що 09 квітня 2019 року о 06 год. 55 хв. працівник поліції відпустив першого свідка та запросив другого свідка ОСОБА_5 . При цьому в присутності вказаного свідка працівник поліції знову, на незрозумілій для ОСОБА_1 мові, пропонував пройти огляд за допомогою приладу «Драгер». В подальшому ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд у лікаря, однак після некоректних роз`яснень поліцейських, останній відмовився від проходження огляду і на місці за допомогою приладу «Драгер» і у лікаря-нарколога.

Захисник зазначає, що під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, свідків запрошено не було.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Із матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови від 31 травня 2019 року, прийнятої без участі ОСОБА_1 , останній не отримував, захисник ознайомився із матеріалами справи 19 серпня 2020 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги апелянтом не оскаржується доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

В той же час, захисником ставиться питання про перевірку законності постанови суду лише в частині,що стосується визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону повною мірою не дотримався, у зв`язку з чим постановив рішення, яке не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції захисник зазначає, що ОСОБА_1 не розумів мову, на якій спілкувались працівники поліції, відтак вони повинні були складати протокол за участі перекладача.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право давати пояснення, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

У п. 12 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» передбачено, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

В той же час із дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 розумів мову на якій з ним спілкувався працівник поліції.

Крім того у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив що розуміє українську мову, при цьому вільно спілкується російською.

Таким чином, як у працівників поліції так і у суду першої та апеляційної інстанції, відсутні підстави для призначення перекладача по справі.

Дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд мотивував своє рішення тим, що останній у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п. 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 163954, 09 квітня 2019 року о 07 год. 01 хв. в м. Київ, Харківське шосе, 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із пояснень вказаних свідків, які містяться в матеріалах справи, останні зазначають, що у їх присутності водій ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога, про що вони засвідчують своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності лише одного свідка ОСОБА_3 , який після заповнення протоколу та пояснення залишив місце події. В подальшому, працівник поліції запрошує ще два свідки, особи яких не встановлює, та пропонує у їх присутності ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у лікаря нарколога на що останній погоджується. В той же час вбачається, що на прохання ОСОБА_1 роз`яснити йому можливі подальші дії, працівник поліції повідомляє останньому, що він може відмовитись від проходження огляду, погодитись на проведення огляду на місці зупинки або у лікаря-нарколога та зазначає, що у будь-якому випадку, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, а автомобіль буде поміщено на штраф-майданчик. Далі працівник поліції запрошує свідка ОСОБА_5 та в його присутності пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога, від проходження яких останній відмовляється.

Таким чином, працівник поліції не пропонував ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Крім того працівник поліції не вірно роз`яснив ОСОБА_1 порядок складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, оскільки повідомив останньому, що у будь-якому разі відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення, а автомобіль буде поміщено на штраф-майданчик, в той час як водій несе відповідальність за ст. 130 КУпАП лише у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння або за керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Відтак, поліцейський повинен був пояснити водію, що у разі, якщо тест на стан алкогольного сп`яніння покаже негативний результат, протокол про порушення ним ст. 130 КУпАП складений не буде.

Крім того поміщення транспортного засобу на штраф майданчик також не є обов`язковою умовою, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. Відтак лише у разі відсутності такої особи, та у випадку наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

На зазначені обставини суд не звернув уваги та не перевірив чи було дотримано працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням того, що вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння повинна відбуватись в присутності двох свідків, то в разі відмови від проходження огляду два свідки мають засвідчити таку відмову.

В той же час, працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння двічі в присутності лише одного свідка.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та які б спростовували доводи апеляційної скарги, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням, наявні в матеріалах справи докази не можуть бути використані для висновку про винуватість ОСОБА_1 , а тому постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нової постанови про закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги захисником ставиться питання про перевірку законності постанови суду лише в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, в той же час, цим рішенням він визнаний винуватим також у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Проте, окремо за цією нормою закону до ОСОБА_1 адміністративне стягнення не застосоване, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП, скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун