П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка згідно цивільно-правового договору працює офіціантом-адміністратором у ТОВ «МР КЕТ Корпорейшен», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

встановила:

02 жовтня 2020 року о 01 год 30 хв ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, в ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_2», будучи адміністратором знаходилась на робочому місці без рукавичок та окулярів, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року та постанову Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02 червня 2020 року.

Згідно ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Адвокат Панкратова Л.М. у письмових запереченнях зазначила, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не є суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2, а працює на посаді адміністратора доставки. Суб`єктом господарювання за вказаною адресою є ТОВ «МР КЕТ Корпорейшен». Також звертає увагу на те, що працівниками поліції не доведено та обставина, що заклад працював після 23 год 00 хв на приймання та обслуговування відвідувачів, як і те, що ОСОБА_1 наділена повноваженнями службової особи та відповідає за дотримання правил щодо карантину людей. Також зазначає, що відсутні підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є працівником «ІНФОРМАЦІЯ_2», оскільки зазначене є найменуванням знаку для товарів та послуг, а не суб`єктом господарювання, яким є ТОВ «МР КЕТ Корпорейшен». Зазначила, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не враховано, що діяльність з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос дозволена та в часі не обмежена. Матеріали справи про адміністративне правопорушення вважає таким, що не доводять винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП поза розумним сумнівом, а тому просила закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника Панкратову Л.М., оцінивши надані захисником матеріали, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до абз. 16 ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Згідно ч. 3 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Відповідно до п.2 вище вказаної Постанови Кабінету Міністрів Українизалежно від епідемічної ситуації в регіоні або районі чи місті обласного значення (далі - окремі адміністративно-територіальні одиниці регіону) встановлюється "зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки).

Згідно п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Відповідно до п. 7 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02 червня 2020 рокупрацівники закладів громадського харчування, в тому числі ті які, видають замовлення та видають розрахунок, повинні бути одягнені в медичну масу або респіратор, окуляри, (або захисний екран між працівником та відвідувачем при видачі замовлень на виніс) та одноразові рукавички (ЗІЗ).

Згідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №351530від 02 жовтня 2020 року, рапортом оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 02 жовтня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фотознімками, договором про надання послуг/виконання робіт №01/06/20/009 від 01 червня 2020 року.

Щодо тверджень сторони захисту, то слід зазначити, що вони в основному зводяться до того, що з протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів не підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та є суб`єктом господарювання.

Проте слід відзначити, що з протоколу про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2020 року в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачено порушення ст. 44-3 КУпАП, а саме перебування адміністратора (менеджера) ОСОБА_1 та працівників даного закладу на робочому місці без рукавичок та окулярів.

При цьому, Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02 червня 2020 року покладають обов`язок саме на працівників закладів громадського харчування перебувати на робочому місці у засобах індивідуального захисту.

Стороною захисту не заперечується, а навпаки підтверджено ту обставину, що ОСОБА_1 працює офіціантом-адміністратором у ТОВ «МР Кет Корпорейшн» (), яке орендує та здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до договору про надання послуг/виконання робіт №01/06/20/009 від 01 червня 2020 року.

Дані обставини, а також фотознімки та письмові пояснення свідків підтверджують той факт, що ОСОБА_1 дійсно працює у закладі громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_2», а тому повинна дотримуватись, зокрема вимог викладених у постановахГоловного державного санітарного лікаря України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суддя бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, крім того з договору про надання послуг/виконання робіт №01/06/20/009 від 01 червня 2020 року вбачається, що у неї відсутні обов`язки керівника, а також адміністративні повноваження.

У зв`язку із викладеним суддя приходить до висновку, що на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності не покладені обов`язки по контролю за працівниками закладу громадського харчування у якому вона працює, а тому є необґрунтованим зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення твердження про перебування у закладі інших працівників без рукавичок та окулярів, у зв`язку із чим слід виключити дані твердження із обставин справи про адміністративне правопорушення.

Жодних інших обставин, які б спростовували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судді не надано.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум у для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 163-1, 251, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 к.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко