Справа № 183/4935/20
№ 3/183/2488/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

29.08.2020 року о 01 годині 10 хвилин на перехресті а/д М-18 по вул. Козакова в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння відмовилась в присутності двох свідків.

В суд ОСОБА_1 не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи. При цьому, надала до суду письмові пояснення, в яких просила провадження у даній справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне. 29.08.2020 року 01 годині 10 хвилин на виїзді з с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області вона не керувала автомобілем Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , а просто сиділа за кермом автомобіля, що стояло на узбіччі, нікуди не рухалась коли до неї підійшли представники патрульної поліції. За словами представників поліції, вона мала ознаки алкогольного сп`яніння, а тому вони вимагали проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду з метою виявлення її стану. Вона попросила інспекторів пред`явити фото чи відео фіксацію, на що почула відмову. Її вимогу щодо забезпечення їй безоплатної правової допомоги, право на яку вона має, поліцейські проігнорували. Крім того, поліцейські відмовились повідомляти Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про її адміністративне затримання, позбавивши її права на правову допомогу, яку вона мала отримати на місці. На вимогу поліцейських, її доставили до місця проведення медичного обстеження. По дорозі до медичного закладу, в патрульному автомобілі, поліцейські наполягали на її відмові від проходження медичного обстеження. Під тиском поліцейських, вона була змушена відмовитись від медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того зазначила, що поліцейськими в порушення вимог абз. 3 ст. 266 КупАП не доведено, що КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» входить до переліку закладів, яким Управлінням охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано право проведення такого огляду. За таких обставин, просила витребувати відповідну інформацію від Дніпропетровської обласної державної адміністрації, для встановлення достовірної інформації.

Також посилалася на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення її дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, однак дана норма викладена зовсім в іншій редакції, тому в її діях не має інкримінованого складу адміністративного правопорушення.Також зазначала, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено довідку про отримання нею посвідчення водія, що у відповідності до вимог пп. 4, 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готуєдовідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того зазначила, що в порушення Інструкціїз оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року № 1376, яка визначає процедуру оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, інспектор поліції склав сам протокол про адміністративне правопорушення нерозбірливим дрібним почерком, а її прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання - прописними літерами, що є неприпустимим. Крім того, свої особисті дані інспектор також записав прописними літерами.

Разом з тим ОСОБА_1 вважає, що протокол і копія відповідно до ч. 5 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, якою визначено надруковані на самокопіювальному папері з лицьового боку трьома фарбами способом офсетного друку. Проте, всупереч даній нормі, розмір аркушу паперу, на якому виготовлений протокол та його копія, складає не 210x297 мм, а 210x275 мм, при цьому відхилення по довжині аркуша складає -22 мм, що у 44 рази перевищує допустиме відхилення (+-0,5 мм). Крім того, протокол і копія надруковані не трьома, а двома фарбами, що про складення протоколу не в повному обсязі, що робить його нікчемним та таким, що не може породжувати будь-яких юридичних наслідків.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, суд вважає можливим розглянути справу в її відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі наступних доказів, досліджених судом:

- протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт правопорушення;

- відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, оглянутого судом, на якому зображено, як ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовляється від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 була направлена на медичний огляд на стан виявлення сп`яніння до КП «ОМПЦЛЗС «ДОР»;

- письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння;

- рапорту поліцейського УПП в Дніпропетровській області Литвинова А.А. від 29.08.2020 року, відповідно до якого під час несення ним служби 29.08.2020 року о 00.10 годині, був зупинений автомобіль Деу Ланос, д/н НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 , яка перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що остання відмовилась по дорозі до медичного закладу від проходження огляду в присутності двох свідків, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не керувала автомобілем, а лише сиділа на водійському сидінні, і, коли до неї підійшли інспектори поліції, автомобіль стояв на узбіччі, суд вважає безпідставними, оскільки останньою, окрім її особистих пояснень, не надано жодного доказу на підтвердження цієї обставини. Також, необґрунтованими є посилання ОСОБА_1 на те, що інспекторами поліції на її вимогу було відмовлено пред`явити фото чи відео фіксацію, оскільки у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, з яким остання ознайомилась, про що свідчить її власноручний підпис в ньому.

Посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейські відмовились повідомляти Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про її адміністративне затримання, позбавивши її права на правову допомогу, яку вона мала отримати на місці,суд вважає безпідставними, оскільки згідно з матеріалів справи ОСОБА_1 в порядку ст. 261 КУпАП затримано не було. Разом з тим, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом і проведено організацію по її доставці до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно зі ст. 266 КУпАП. Суд також звертає увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що міститься відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення, проте остання не скористалася своїм правом щодо юридичного захисту під час розгляду справи в суді.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейськими не доведено, що КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» входить до переліку закладів, яким Управлінням охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано право проведення такого огляду, суд відхиляє, оскільки висновок вищевказаного медичного закладу не є предметом розгляду даної справи.

ПосилаласяОСОБА_1 на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення її дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, однак дана норма на момент складання цього протоколу і розгляду справи в суді викладена в іншій редакції, а тому, на її переконання, в діях останньої не має складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими з огляду на наступне. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 КУпАІІ викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 КК України у такій редакції: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", об`єктивна сторона якого включає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законом України від 17.06.2020 року № 720-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України Голос України - 03.07.2020 року) виключені норми Закону № 2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130 КУпАП викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 КУпАП, згідно з якими особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Закону № 2617-VIII (до 01.07.2020 року), КУпАП передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: з 01.07.2020 року і до 03.07.2020 року такі діянні криміналізовані шляхом доповнення КК України статтею 286-1; а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 вчинила дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП після 03.07.2020 року, а саме 29.08.2020 року, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130 КУпАП викладено у новій редакції) та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону № 2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, тобто положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діє в редакції Закону від 07 липня 2016 року за № 1446-VIII, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Отже, суд розглядає протокол про адміністративне правопорушення на підставі закону, в редакції Закону України від 07 липня 2016 року за № 1446-VIII.

Доводи ОСОБА_1 щодо недолучення працівниками поліції довідки про отримання нею посвідчення водія, що вимагається у відповідності до п.п. 4, 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не може свідчити про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що інспектор поліції склав протокол про адміністративне правопорушення нерозбірливим дрібним почерком, її прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, а також свої особисті дані інспектор записав прописними літерами, не можуть бути прийняті судом як підстава визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним чи недопустимим доказом, оскільки відомості, які містяться в протоколі, написані хоч і не зовсім розбірливо, але їх цілком можливо прочитати.

Доводи ОСОБА_1 про те, що розмір аркушу паперу, на якому виготовлений протокол про адміністративне правопорушення та його копія не відповідає вимогам ч. 5 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а також те, що вони надруковані не трьома, а двома фарбами, суд відхиляє, оскільки протокол виготовлений на офіційному бланку і містить необхідні реквізити його ідентифікації (серія ДПР18 № 414293), тому підстав для визнання його належним чи недопустимим доказом у суду не має.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 130, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10 200 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 дів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню протягом трьох місяців.

Суддя В.В. Березюк