Справа № 159/5130/20
Провадження № 3/159/3055/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Ковельського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ставиться у вину те, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займається його вихованням, в результаті чого останній 20.09.2020 року 2020 року перебуваючи на бульварі Л.Українки в м.Ковелі, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Між дітьми виник конфлікт який було з часом припинено. Винуватість сина у вчиненні хуліганства не доведена.

Захисник Клімук В.С. в судовому засіданні також ствердив, що будь-які докази про вчинення неповнолітнім сином особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у справі відсутні, а тому просить закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним ч.3 ст.184 КУпАП не знайшла ствердження під час розгляду справ по суті з наступних підстав.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною третьою статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частиною третьою або частиною четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є громадський порядок, що полягає в дотриманні усталених правил співжиття, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Дрібне хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших правопорушень.

Вчинення хуліганських дій супроводжується бажанням протиставити себе оточуючим, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, і не зумовлюються особистими мотивами й конкретною метою.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 173 КУпАП, обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

З матеріалів справи видно, що підставою для порушення органом поліції адміністративного провадження стало звернення 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 про те, що під час конфлікту його неповнолітньому синові ОСОБА_2 нанесли тілесні ушкодження та пошкодили мобільний телефон.

Так, за результатом перевірки вказаного звернення встановлено, що 20 вересня 2020 року близько 19 години 30 хвилин в парку імені Лесі Українки в місті Ковелі ОСОБА_2 , підійшовши до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , виражався нецензурною лайкою та висловлював вимоги припинити дії, на що ОСОБА_3 попросив його не втручатися у їхню розмову. Після цього зав`язалася бійка. Через 2-3 хвилини хлопці розійшлися і ОСОБА_2 виявив, що пошкоджено його телефон. Інцидент між дітьми тривав короткий проміжок часу і не призвів до грубого порушення громадського порядку.

Аналіз наведених обставин та доданих органом поліції до протоколу доказів в їх сукупності не дає достатніх підстав для висновку про вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, оскільки в діях останнього відсутні такі суб`єктивні ознаки, як хуліганський мотив, тобто внутрішнє спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, та умисел, спрямований на порушення громадського порядку, що відповідно виключає можливість притягнення його батьків до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 184 КУпАП.

Будь-які належні, допустимі і беззаперечні докази на спростування вищевказаного та підтвердження вини неповнолітнього ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення (дрібного хуліганства) в матеріалах справи відсутні.

Крім того, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Проте, викладена у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 суть правопорушення не відповідає диспозиції частини третьої статті 184 КУпАП, оскільки в протоколі не вказано жодних обставин події з участю неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що мала місце 20 вересня 2020 року, поведінки неповнолітнього ОСОБА_2 , які в контексті статті 173 КУпАП могли б свідчити про наявність в діях останнього ознак дрібного хуліганства.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофеєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява № 36673/04) Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 184, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адімінстративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.184 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного суду В.О.Лесик