Єдиний унікальний номер 235/6251/20
Номер провадження 33/804/577/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Рябцевій Ю.С., за участю захисника Герасимця М.В. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 420,40 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 24 вересня 2020 року о 14:30, в Покровському районі, с. Прогрес по вул. Миру 10/2, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 ДНЗ НОМЕР_1 , всупереч п. 12. 1 ПДР України не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дві ялинки, чим спричинив пошкодження даного майна та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Він же, 24 вересня 2020 року о 14:30, в Покровському районі, с. Прогрес по вул. Миру 10/2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 ДНЗ НОМЕР_1 , за обставин наведених вище вчинив ДТП, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Крім того, 24 вересня 2020 року о 14:30, в Покровському районі, с. Прогрес по вул. Миру 10/2, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 ДНЗ НОМЕР_1 , за обставин наведених вище вчинив ДТП, після чого, вжив алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.130 КУпАП. Відпроходження огляду на місці події та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. Заперечує факт керування авто 24 вересня 2020 року. Вказує, що сусід його обмовив. Фактично, ялинки він пошкодив ще 23 вересня 2020 року приблизно о 23:00, а 24 вересня біля 13:00 години відмовив сусіду у відшкодуванні збитку через що той викликав поліцію. Поліцейські не роз`яснили йому прав передбачених ст. 268 КУпАП. Свідки, яких залучили працівники поліції є зацікавленими особами, оскільки і є власниками пошкоджених ялинок. Також поліцейськими у протоколі не ідентифіковано засіб відео фіксації.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів провадження, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП ґрунтується на даних, що містять відповідні протоколи про адміністративні правопорушення, схемі ДТП, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та відеозаписі поліцейських.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, за обставин викладених у протоколах, в повному обсязі.

Разом з тим, звернувшись до апеляційного суду та не заперечуючи в цілому обставин справи зазначив, що ялинки він імовірно пошкодив ще 23 вересня 2020 року приблизно о 23:00, коли повертався з міста Мирнограда, проте через темряву, жодних пошкоджень він не встановив, тому і поїхав додому, а 24 вересня біля 13:00 години, до нього прийшов сусід ОСОБА_3 , якому він фактично відмовив у відшкодуванні збитку за пошкоджені ялинки, через що той і викликав поліцію. 24 вересня 2020 року взагалі за кермо не сідав.

Дані пояснення ОСОБА_1 є надуманими та спростовуються відеозаписом, яким зафіксовано пояснення ОСОБА_3 від 24 вересня 2020 року, згідно яких, коли він під`їжджав додому, то бачив, як ОСОБА_1 наїхав на його ялинки, висаджені біля двору, після чого, останній покинув місце пригоди та заїхав у двір свого домоволодіння. ОСОБА_3 одразу ж його наздогнав та викликав поліцію.

Також, на відеозаписі зафіксовано пошкоджені ялинки та сліди біля домоволодіння ОСОБА_3 ..

За таких обставин, дата та час події судом першої інстанції встановлені обґрунтовано на підставі наявних у справі доказів, а доводи апелянта про зворотнє не мають під собою жодного підґрунтя та викликані прагненням уникнути відповідальності за вчинене.

Згідно п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.10а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Разом з тим, всупереч вказаних вимог ПДР України, ОСОБА_1 не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на ялинки, чим спричинив пошкодження даного майна, після чого покинув місце пригоди.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, а тому суд в цій частині жодних порушень не допустив та належним чином встановив обставини справи і винуватість апелянта.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП зроблені судом висновки не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Так, згідно з вимогами п. 2.10є ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, для констатації складу вказаного адміністративного правопорушення необхідно встановити причетність водія до ДТП та факт вживання ним після цього алкоголю, наркотиків чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, після вчинення ДТП за наведених вище обставин, матеріали провадження не містять.

Фактично, зроблені поліцейськими та судом висновки ґрунтуються виключно на поясненнях самого ОСОБА_1 , які з підстав наведених вище є надуманими та перекрученими, а відтак не можуть бути покладені як в основу його виправдання, так і для доведення вини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 63 Основного закону підсудний має право на захист та право не свідчити проти себе.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, будь - які твердження ОСОБА_1 про його винуватість у вчиненні правопорушення самі по собі не можуть бути підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності та мають бути перевірені та доведені доказами, обов`язок збирання яких покладається виключно на уповноважених представників влади, а не на самого порушника.

Натомість в даному випадку, поліцейськими не зібрано та до справи не долучено жодних доказів які б підтверджували факт вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ДПТ.

Крім того, згідно складених протоколів, ОСОБА_1 вчинив ДТП, покинув місце пригоди та вжив алкоголь 24 вересня 2020 року о 14:30, тобто в один і той самий час.

Наведене формулювання правопорушення саме по собі суперечить складу адміністративного правопорушення, що передбачає відповідальність виключно за вживання алкоголю після ДТП, а не під час його вчинення.

В цьому контексті слід зазначити, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ надав висновок згідно якого, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В даному випадку, поліцейськими належним чином не встановлено часу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та самого факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ДТП.

При цьому, свідок ОСОБА_3 , який наздогнав його одразу після вчинення ДТП, жодних обставин, які б свідчили про вживання ОСОБА_1 алкоголю до приїзду поліції також не повідомляв.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Враховуючи викладене, постанова судді підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, з застосуванням стягнення в межах ст. 122-4, 124 КУпАП.

Також варто зазначити, що під час апеляційного розгляду, апелянт заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_4 .

Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Разом з тим, жодного належного обґрунтування того, чому даний свідок не був залучений та допитаний у суді першої інстанції сторона захисту не надала.

За таких обставин, відсутні підстави для допиту вказаного свідка у суді апеляційної інстанції, а відтак і задоволення відповідного клопотання апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 грн. (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя