ПОСТАНОВА

Справа № 947/28518/20

Провадження № 3/947/6894/20

06.11.2020 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАБ №187517 від 09.09.2020, складений ДОП СП Київського ВП ГУНП в Одеській області ст.лейтенантом поліції Черпачевим О.Ю. щодо

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.09.2020 близько 12.00, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки висловлювався на адресу свого сина - гр. ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожувала виселенням.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про направлення матеріалів щодо нього до Київського районного суду м.Одеси була повідомлена належним чином. Судом вживалися заходи для сповіщення Особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення про час та місце проведення судового засідання, але ОСОБА_1 ухилилася від отримання судової повістки, засоби мобільного зв`язку зазначені в протоколі вимкнуті. Вона була додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибула до суду, хоча достовірно знала, що матеріали щодо неї направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавилася справою щодо неї, будучи додатково сповіщеною через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без її участі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення оспорює.

Незважаючи на невизнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, заявою та поясненнями постраждалої від домашнього насильства особи, поясненнями свідка ОСОБА_3 , формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, терміновим забороненим приписом стосовно кривдника, яким уповноважений підрозділ органів Національної поліції України відреагували на факт домашнього насильства та вжили заходів спрямовані на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства тощо.

Оскільки ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого, то вона визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_1 враховується характер правопорушення, данні про особу винного.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, на підставі якої піддати її адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 170 (Сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (Чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.