Справа № 449/767/20 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я.
Провадження № 33/811/1224/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі :

судді - Белени А.В.

за участю особи, яка притягувалася до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілих - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 серпня 2020 року, провадження в справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 1 липня 2020 року, близько 17 год., 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини - ОСОБА_2 , а саме: виражався в її сторону образливими і нецензурними словами, що могло причинити шкоду її психічному здоров`ю, а також присутній неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі стосовно ОСОБА_1 мотивував тим, що відомості про обставини вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 711901 від 17.07.2020 року, не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, в судовому засіданні були допитані всі свідки заявленні особами, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення та оглянуто відеоматеріали надані потерпілою стороною. Однак, з дослідження таких відсутні докази вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, встановити наявність у діях ОСОБА_1 вчинених 11 липня 2020 року щодо ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнути його до відповідальності. Вважає дану постанову суду необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП, також під час винесення постанови судом не дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції врахував покази свідка ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 , що ОСОБА_1 розмовляв з ними спокійно і не застосовував нецензурної лайки, а також покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які вказували на відсутність сварки, при цьому не врахував її заперечень та пояснень про те, що ОСОБА_1 не кричав, а тихо і агресивно виражав нецензурні погрози на її та доньки адресу.

Заслухавши пояснення та думку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії №АПР18 від 17 липня 2020 року, ОСОБА_1 , 11.07.2020 р., близько 17 год., 00 хв., вчинив домашнє насильство в АДРЕСА_1 стосовно своєї дружини - ОСОБА_2 , а саме: виражався в її сторону образливими і нецензурними словами, що могло причинити шкоду її психічному здоров`ю, а також присутній неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, при розгляді справи судом першої та судом апеляційної інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склались неприязні відносини, існує триваючий конфлікт, мають місце постійні словесні обопільні сварки, а також наявність між ними конфліктної ситуації 11.07.2020 біля будинку за адресою АДРЕСА_1 , під час якої мала місце розмова між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що 11 липня 2020 року до його будинку прийшла дружина разом із своєю донькою - ОСОБА_3 . Просила, щоб він вивів побачитись з їхньою донькою - ОСОБА_8 . Однак, він повідомив, що така відсутня, оскільки перебуває на прогулянці разом із бабцею. Жодної нецензурної лайки в сторону дружини та її доньки не застосовував. Вважає, що такі намагались його спровокувати, криком, однак він не реагував;

Крім того, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 , батько ОСОБА_1 пояснив, що 20 травня 2020 року, і напередодні, жодних конфліктів, сварок між його сином та невісткою, він не чув і не бачив. Факт, що його син ображав нецензурними і образливими словами та виганяв з дому невістку - ОСОБА_2 він заперечує. 04 грудня 2019 року його невістка вперше пішла з дому, повернулась 24 січня 2020 року. 20 травня 2020 року його невістка другий раз пішла з дому, повернулася 08 липня 2020 року. Вони разом - син, невістка та їхня донька ОСОБА_8 їздили в ліс гуляти. 11 липня 2020 року вони разом із сином працювали на подвір`ї, бетонували балкон, на вулиці була сильна спека. Близько 15.00 він побачив біля свого будинку невістку разом із донькою ОСОБА_3 . Відстань між ними була близько 7-8 метрів. Його син підійшов до них, вони розмовляли спокійно, жодної сварки чи нецензурної лайки не було, він такої не чув;

Також допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона являється сусідкою ОСОБА_1 , проживає поруч їхнього будинку близько півтора роки. За цей час жодних конфліктів не чула. В липні неодноразово бачила ОСОБА_2 біля будинку ОСОБА_1. На початку липня 2020 року, вона на своєму подвір`ї мила машину, близько 15.00-16.00год, що за 30 метрів від оселі ОСОБА_1. Точної дати не пригадує, бачила, як ОСОБА_2 з дочкою розмовляли із ОСОБА_1 , близько 30 хвилин. Розмова мала місце на дорозі, тривала 30 хвилин, жодних криків та змісту розмови вона не чула, згодом приїхала міліція.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона являється сусідкою та перебуває у товариських стосунках, як із ОСОБА_1 так і його дружиною - ОСОБА_2 . Вона проживає поруч їхнього будинку Зазначила , що це хороша сімя, часто бачила їх разом, як вони відпочивали. Приблизно 10.07.2020року чи 11.07.2020 року, точної дати пригадати не може, біля 17.00 год бачила, що на дорозі, біля будинку ОСОБА_1 стояла ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 і розмовляли з ОСОБА_1 , який був на своєму подвір`ї. В цей час вона була на своєму подвір`ї, розмова між ними була тиха, жодних криків, нецензурної лайки вона не чула.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відомості про обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №711901 від 17 липня 2020 року не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність такого обов`язкового елементу як можливість заподіяння чи заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої.

Однак, у матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на наявність свідомих, умисних дій ОСОБА_1 вчинених з перевагою сили, які б свідчили про його намір заподіяти насильство щодо ОСОБА_2 , обмежити чи порушити її особисті права та свободи.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Тому, апеляційний суд з урахуванням встановлених обставин, вважає, що місцевий суд прийшов до вірного переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністативного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях немає такого елементу складу адміністративного правопорушення, як вина, а тому провадження по даній справі вірно закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що постанова суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до вимог ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді по даній справі про адміністративне правопорушення є законним та обгрунтованим, а тому в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 серпня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Белена