Справа №642/5001/20
Провадження №3/642/1906/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце роботи не встановлено, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №348892 від 20.09.2020, 20.09.2020 о 01 год. 56 хв. в м.Харків, вул. Новий побут, 1, керуючи автомобілем Lexus RX270, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Водій в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 19.10.2020 ОСОБА_1 не з`явилась, 16.10.2020 подала до суду клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи, на підставі чого судове засідання відкладено на 06.11.2020.

З матеріалами справи представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлова Ю.О. ознайомилась 27.10.2020.

В судове засідання 06.11.2020 ОСОБА_1 та її представник не з`явились, 06.11.2020 представником подано клопотання про відкладення судового засідання, оскільки ОСОБА_1 не може бути присутньою 06.11.2020 в судовому засіданні, у зв`язку з тим, що перебуває на самоізоляції через контакт з особою, хворою на Covid-19. Також просить відкласти судове засідання та надати їй копію відеозапису в матеріалах справи.

Щодо зазначеного клопотання, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Учасники справи повинні добросовісно здійснювати та використовувати свої права та обов`язки.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, нез`явлення сторін та представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин, подання необгрунтованих клопотань про відкладення судового засіданні. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання від 06.11.2020 про відкладення судового засідання, враховуючи, що розгляд адміністративного матеріалу вже відкладався судом за клопотанням ОСОБА_1 для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, 27.10.2020 адвокат Михайлова Ю.О. ознайомилась з адміністративним матеріалом, про що міститься її підпис. Повторне клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на самоізоляції, є необгрунтованим, так як поважність причини неявки не підтверджена доказами, водночас присутність особи, відносно якої складено протокол, при розгляді матеріалу за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, згідно ч.2 ст. 268 КУпАП, враховуючи також наявність у неї адвоката. Крім того, судом надавалась можливість ознайомитись з матеріалами справи, тоді як з клопотанням про надання копії диску та відкладення судового засідання адвокат звернулась лише 06.11.2020, тобто в день судового засідання, сама ж адвокат в судове засідання 06.11.2020 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча клопотання про відкладення подала до суду особисто через вхідну канцелярію, а тому суд розцінює такі дії ОСОБА_1 та її адвоката як зловживання своїми правами з метою уникнення адміністративної відповідальності через закінчення строків розгляду справи.

Тому вважаю можливим розглянути матеріал за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її адвоката.

Щодо вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій, а тому наявні законні підстави розглядати матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає також в ухиленні водієм від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - ухилення водієм від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Матеріал містить пояснення свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Свідки також підписали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №348892 від 20.09.2020.

Також судом переглянуто відеозапис в матеріалах справи з боді-камери поліцейського, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Згідно вказанаго відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора Драгер та в лікрая-нарколога в медичному закладі в присутності двох свідків, її права згідно ст. 268 КУпАП поліцейськими їй були роз`яснені, а також їй була надана можливість скористатись правовою допомогою в телефонному режимі.

Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористалася, підписала протокол про адміністративне правопорушення, зауважень щодо невідповідності внесених до протоколу даних не заявляла.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія НОМЕР_2 від 28.09.2010.

Таким чином, при накладанні адміністративного стягнення, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 40-1, ч. 2 ст. 130, 252, 268, 283-285 КУпАП України, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу: за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу 20 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя