Справа №573/1362/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Замченко А. О.
Номер провадження 33/816/512/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Пашкова С.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

піддана адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 підданно адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв`язку із тим, що вона 26 липня 2020 року о 10 годині 13 хвилин по вул. Шкільній, що в с. Піски Буринського району, керувала автомобілем «SUBARU Impreza», реєстр. номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду в установленому законом порядку для визначення стану сп`яніння ухилилася шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Пашков С.І. в інтересах ОСОБА_1 та особисто ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. За змістом доводи апеляційних скарг особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника є ідентичними і полягають у тому, що ОСОБА_1 заперечує, зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення від 26 липня 2020 року відносно неї, факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та те, що вона відмовлялась від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку у присутності двох свідків. Також апелянти вказують, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснила, що відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», але не відмовлялась від проходження огляду у медичному закладі, тоді як сама запропонувала поліцейським поїхати до лікарні, але вони відмовились. Захисник зазначає, що такі обставини підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом. Після чого ОСОБА_1 з власної ініціативи пройшла медичний огляд, у результаті якого ознак сп`яніння у неї виявлено не було. Вищезазначені обставини, на думку апелянтів, свідчать про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на порядок направлення водіїв для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, зокрема, на те, що поліцейськими у порушення вимог чинного законодавства не було оформлено водієві направлення до медичного закладу.

Також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважають, що виклик та допит, у якості свідків з ініціативи суду працівників поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є незаконним, оскільки пояснення поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення порушує принцип змагальності сторін, так як він є зацікавленою особою, яка безумовно виправдовуватиме правомірність складеного протоколу. Тоді як, пояснення свідків сторони захисту судом були відхилені.

Скаржаться апелянти й на наявні у матеріалах даного провадження відеозаписи події адміністративногоправопорушення, оскільки фіксування поліцейськими відмови ОСОБА_1 велося не нагрудною камерою, а за допомогою мобільного телефону, і з відеозапису не вбачається такої ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як нестійка хода. Крім того, відеозапис, зроблений відеореєстратором патрульного автомобіля не містить початку та кінця процедури, зроблений із нарізок та не містить запису, де ОСОБА_1 просить відвезти її на освідування до лікарні.

Вказують апелянти й на порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки 12 жовтня 2020 року справа була розглянута без участі ОСОБА_1 та її захисника, який звертався до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням її підзахисної на лікарняному.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Пашкова С.І. на підтримку поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що вона відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку у присутності двох свідків.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 049539 від 26.07.2020 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку (а.с.2-3), що ОСОБА_5 було підтверджено і в судовому засіданні суду першої інстанції, а також наявними у матеріалах даного провадження відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем «SUBARU Impreza» по вул. Шкільній в с. Піски, була зупинена поліцейськими і на прохання пройти огляд на стан сп`яніння відмовилась у присутності двох свідків (а.с.21).

При цьому, вважаю за необхідне звернути увагу апелянтів на те, що відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля підтверджується, що водієм «SUBARU Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупиненого 26 липня 2020 року у с. Піски була саме ОСОБА_1 , а на відеозаписі під назвою «VID_20200726_102512» чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, що повністю спростовує зазначені в апеляційних скаргах доводи щодо недоведеності матеріалами провадження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її відмови від проходження медичного огляду.

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 та її захисника на те, що відеозапис даної події проводився не бодікамерою поліцейського, а за допомогою функції відеозапису мобільного телефону, оскільки ці доводи не впливають на наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з пояснень, наданих суду першої інстанції поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що 26 липня 2020 року на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що у с. Піски з пляжу виїжджає автомобіль «SUBARU», реєстр. номер НОМЕР_1 , водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Заявниця бачила, як ОСОБА_1 на пляжі відпочивала в компанії, вживала алкоголь, у зв`язку з чим автомобіль був зупинений поліцейськими, за кермом була ОСОБА_1 , а оскільки від неї відчувався запах алкоголю з порожнини рота, їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або в найближчому медичному закладі, на що вона відмовилася.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про незаконність надання суду поліцейськими пояснень у якості свідків з приводу складеного ними протоколу відносно ОСОБА_1 , оскільки ч.1 ст.272 КУпАП передбачено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Таким чином, надання поліцейськими пояснень з приводу подій адміністративного правопорушення не суперечить вимогам чинного законодавства.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що вона не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а наполягала на тому, щоб її відвезли до лікарні для проведення огляду, однак поліцейські не виписали їй письмового направлення на огляд, то з цього приводу слід зазначити, що відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України (у редакції постанови КМУ № 161 від 22 березня 2017 року), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно з передбаченою законодавством України процедурою, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП). У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП).

Враховуючи вищезазначені норми закону, вважаю законними дії поліцейських щодо направлення ОСОБА_1 після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу до закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду.

При цьому, законодавець не покладає на працівників поліції обов`язку вручення водієві письмового направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від проходження такого огляду.

Той факт, що 26 липня 2020 року з власної ініціативи ОСОБА_1 звернулася до закладу охорону здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, у результаті проходження якого лікарем ознак сп`яніння виявлено не було, не спростовує наявність у її діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол складений відносно водія саме за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такому стані.

При цьому вважаю за необхідне наголосити, що ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначає наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язана була на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Безпідставними є й доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про порушення її права на захист, оскільки особа, що притягається до адміністративної відповідальності надавала суду свої пояснення з приводу події правопорушення, до того ж, розгляд даного провадження декілька разів відкладався, що надавало їй можливість надати суду додаткові докази, якщо вона вважала б це за необхідне, відсутність же ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою у судовому засіданні 12 жовтня 2020 року не порушує її права на захист.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 присутні під час апеляційного розгляду їхніх апеляційних скарг та мають можливість надати пояснення та заперечення суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.