Справа № 128/2549/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу встановлено згідно посвідчення водія НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 660852 від 16.09.2020, вбачається, що 16.09.2020 о 09.23 год. на автодорозі М-12, км. 378 (с. Якушинці) водій ОСОБА_1 на автомобілі «SKANIA 113», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Тернопіль- Вінниця» без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски чи респіратора, в тому числі, виготовлених самостійно, що закривають рот та ніс, своїми діями порушив вимоги п.п.1 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно не з`явився з невідомих суду причин. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження по даній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ст.44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ст.29 Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, а саме до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"; інших актів законодавства; рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно до положень ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та Інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

На реалізацію статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України 22.07.2020 видав постанову № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до п.п.1 п.10 постанови Кабінету міністрів України № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» н а території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП та дміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так, судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 660852 від 16.09.2020, вбачається, що 16.09.2020 о 09.23 год. на автодорозі М-12, км. 378 (с. Якушинці) водій ОСОБА_1 на автомобілі «SKANIA 113», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Тернопіль- Вінниця» без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски чи респіратора, в тому числі, виготовлених самостійно, що закривають рот та ніс, своїми діями порушив вимоги п.п.1 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (а.с.1). Із рапорту працівника поліції вбачається, що було зупинено транспортний засіб «Scania 113», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Тернопіль-Вінниця», який перебував без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски чи респіратора, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовлених самостійно.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , інспектором порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП; до протоколу не додано жодного належного доказу про вчинення ОСОБА_1 , вказаного адміністративного правопорушення; поданий рапорт інспектора не є належним доказом у даній справі, оскільки він написаний безпосереньо зацікавленою особою, яка складала протокол; інших доказів суду не надано.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (n.146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Тому, беручи до уваги, загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП, є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,- закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О.Б. Саєнко