КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/6053/20
Провадження № 33/824/3788/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Хрипун С.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Купченка Вадима Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Купченка В.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 17 травня 2020 року приблизно о 00 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VolkswagenJetta», з номерним знаком НОМЕР_1 , на 24 км автодороги Київ - Чоп в напрямку м. Києва, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка не відповідає обстановці), на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Купченко В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування фактичних обставин по справі, за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а тому є такою що підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, яке було призначено на 07 серпня 2020 року, чим позбавив останнього права на захист, що, на думку захисника, є безумовною підставою для скасування постанови.

Крім того, як вказує апелянт, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків, оскільки ОСОБА_1 заперечує, що відносно нього складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що він відмовився в присутності свідків від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.

Поза увагою суду також залишилось те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, який би міг підтвердити або спростувати пояснення ОСОБА_1 , однак, як пояснює захисник, суд не викликавши свідків та не пересвідчившись в правдивості їх показань, фактично безпідставно та необґрунтовано відхилив показання ОСОБА_1 , чим порушив принцип презумпції невинуватості.

Крім того захисник зазначає, що 01 липня 2020 року набув чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), який криміналізував поставлені у провину водію дії.

При цьому, на думку захисника, незважаючи на скасування вказаного Закону 03 липня 2020 року Законом № 720-IX, по відношенню до дій водія не можливо застосувати ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року, оскільки вона скасована законом № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 720-ІХ, який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року.

Апелянт підсумовує, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке на момент винесення оскаржуваної постанови взагалі відсутнє в КУпАП, і, відповідно, особа не може бути притягнута до відповідальності за його вчинення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Купченка В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про призначене на 07 серпня 2020 року судове засідання, чим, на думку захисника позбавив його права на захист.

Апеляційний суд вважає зазначені доводи необґрунтованими та зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови з огляду на наступне.

У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції після надходження справи до суду тричі призначав дату судового засідання, при цьому у судове засідання, яке було призначено на 24 червня 2020 року ОСОБА_1 з`явився та був повідомлений про дату наступного судового засідання, що підтверджується його розпискою, однак у судове засідання призначене на 27 липня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився та подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з цим, незважаючи на неявку ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки, в даному конкретному випадку це не вплинуло і не могло вплинути на дотримання судом вимог ст. 245 КУпАП щодо забезпечення реалізації завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи та її вирішення в точній відповідності з законом.

Оскаржуючи судове рішення, апелянт також зазначає про те, що такої події як складання відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення ним п. 2.5 ПДР України не було.

Для перевірки вказаних обставин судом апеляційної інстанції було допитано зазначених у протоколі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_2 показав, що дійсно у його присутності пропонувалось водієві пройти огляд на стан сп`яніння як у на місці за допомогою приладу «Драгера» так і у лікаря-нарколога, проте особа відмовилась від проходження будь якого огляду. При цьому обличчя водія він не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час, однак засвідчив дійсність свого підпису, як у протоколі так і у поясненнях.

Свідок ОСОБА_3 також показав, що у його присутності пропонувалось особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і у лікаря нарколога, однак особа відмовилась від проходження огляду, про що він засвідчив своїм підписом у протоколі та поясненнях. Водія не пам`ятає, оскільки було темно та пройшло багато часу, в той же час підтвердив, що у протоколі та поясненнях саме його підпис. Також зазначив, що у автомобіля, водію якого пропонували пройти огляд, була пошкоджена передня частина.

Таким чином не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що доводи захисника про те, що в судове засідання не було викликано і не допитано свідків події, не можуть свідчити про неповноту та неправильність судового розгляду, оскільки суд надав оцінку доказам, які наявні в матеріалах справи.

Доводи апелянта про скасування нормативного акту, який передбачає відповідальність апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.

В той же час у результаті внесення змін Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, що свідчить про відсутність підстав для застосування вимог п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, вказаний Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КУпАП не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були вчинені до 01 липня 2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, у відповідності до ч. 1 ст. 8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на це, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу Купченка В.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун