Єдиний унікальний номер 448/479/20
Провадження № 3/448/196/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2020 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі Керницькій Л.М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Борисенка В.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старява Мостиського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадина України, інваліда ІІІ групи,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Мостиського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №322524 від 16.04.2020р., складеного інспектором СРПП №4 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Фірко А.Я., відомо, що 16.04.2020р. біля 12:20 год. в с.Старява Мостиського району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем мотоблок н/з н/б в стані алкогольного сп`яніння.

Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав. Пояснив, що має у користуванні мотоблок «Кентавр» та у вищевказаний день разом з дружиною та сином зібралися їхати на поле. Син керував, а вони з дружиною їхали на причепі. По дорозі заїхали до родича ОСОБА_2 . На пропозицію останнього у даному господарстві випив близько 100 грам горілки. Після цього вийшов на вулицю, залив в мотоблок солярку та оглядав його стан. Мотоблок стояв на вулиці під огорожею, такий не був заведений та він ( ОСОБА_1 ) ним не керував. В цей момент під`їхали працівники поліції, які не представившись, відразу запитали чи то його мотоблок, пред`явили вимогу показати документи на нього. Пояснив їм, що має лиш книжку-інструкцію до нього. Далі працівники поліції змусили його сісти в їхній службовий автомобіль і завезли його в місцевість між населеними пунктами ОСОБА_3 та Заверхами. Поліцейські чинили на нього тиск, натякали на грошові кошти. Намагався вийти з автомобіля, однак такі його звідти не випускали, а тому він говорив, що вживав спиртне. Поліцейські сказали дихати в запропонований ними прилад. Він дихнув, після чого працівники поліції, не показавши результату тесту, сказали розписатись «для закриття справи», а далі відвезли його назад у с.Заверхи та сказали їхати «де він хоче». Ствердив, що протокол про адміністративне правопорушення працівники поліції у його присутності не складали, бланк протоколу був пустий. Також зазначив, що при його огляді на стан сп`яніння присутніми були лише працівники поліції, будь-яких інших осіб, в тому числі тих, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, у зазначені день, час та місці не було.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, із тих підстав, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема виконував функції водія; огляд ОСОБА_1 відбувся не на місці зупинки транспортного засобу, а поліцейські посадили його в службовий автомобіль та відвезли в інше місце; огляд ОСОБА_1 проведено поліцейськими за відсутності свідків та такі свідки не були присутні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення; огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено з порушеннями вимог ст.266 КУпАП, а тому такий огляд вважається недійсним. Також зазначив, що мотоблок не вважається транспортним засобом, такий не підлягає державній реєстрації та на такий не потрібне посвідчення водія.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснив, що його батько ОСОБА_1 має у користуванні мотоблок. У зазначений день разом з батьком ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_5 вирішили поїхати на поле. Він (свідок) їхав за кермом, а матір з батьком на причепі. По дорозі заїхали до їхнього родича ОСОБА_2 , який живе біля магазину. Матір пішла до магазину, а він (свідок) зайшов в будинок. Коли вийшов звідти, то ОСОБА_2 сказав, що батька забрали працівники поліції. За деякий час батька привезли. Працівники поліції ще зробили фотографію мотоблока та поїхали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що її чоловік має в користуванні мотоблок. У зазначений день близько 12 год. разом з чоловіком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_4 приїхали під магазин в с.Старява Мостиського району. При цьому саме син керував мотоблоком, а вони з чоловіком перебували на причепі. Вона, свідок, пішла в магазин. Бачила як чоловік розмовляв з працівниками поліції та як останні заштовхали його в службовий автомобіль. Чоловіка не було до 30 хв. Не бачила як останній повернувся, проте з його слів їй відомо, що працівники поліції вивезли його за межі населеного пункту, вимагали написати пояснення, що він п`яний та без присутності свідків проводили його огляд за допомогою спеціального приладу.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснив, що у зазначений день близько 12 год. до його господарства під`їхали мотоблоком ОСОБА_1 разом з сином та дружиною. За кермом перебував син ОСОБА_4 . Дружина ОСОБА_5 пішла в магазин. ОСОБА_1 приїхав до нього (свідка) за соляркою. На подвір`ї господарства випили з ОСОБА_1 по 100 грам горілки. Коли ОСОБА_1 залив солярку в мотоблок, то до нього під`їхали працівники поліції. Останні запитали ОСОБА_1 про документи, а потім заштовхнули його в службовий автомобіль та повезли за межі села. Через деякий час ОСОБА_1 на цьому ж службовому автомобілі привезли назад. Такий вийшов та повідомив йому (свідку), що під примусом без присутності інших осіб підписав протокол про адміністративне правопорушення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що працює продавцем у сільському магазині та в зазначений день і час бачила, що під господарством ОСОБА_2 стояв мотоблок, а за брамою ОСОБА_2 розмовляв з ОСОБА_1 . Саме в той момент під`їхав службовий автомобіль з працівниками поліції. Останні трохи агресивно поводились, а потім штовхнули ОСОБА_1 , посадили його в службовий автомобіль та кудись поїхали. Через деякий час такі повернулись та висадили ОСОБА_1 . Не реагувала жодним чином, оскільки вважала, що у такий спосіб працівники поліції проводять карантинну перевірку.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснив, що у зазначений день та час разом з ОСОБА_8 їхали дорогою з озера с.Старява в сторону м.Мостиська. По дорозі їх зупинили знайомі йому (свідку) працівники поліції та запропонували бути понятими. Бачив в службовому автомобілі чоловіка, одягнутого в бушлат. Працівники поліції сказали засвідчити, що цей чоловік керував саморобним трактором в стані сп`яніння. Це було на польовій дорозі в с.Старява, трактор темного кольору стояв на відстані близько 50м та біля нього не було інших осіб. Чоловік, що сидів в службовому автомобілі, в його (свідка) присутності дихав в Драгер та сказав, що у ранковий час випив пиво.

Інший свідок, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_8 викликався судом для допиту, однак такий в судове засідання не з`явився.

Поліцейський ОСОБА_9 , котрий складав протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні пояснив, що в зазначені день, час та місці в ході патрулювання зупинили ОСОБА_1 , який керував мотоблоком. Оскільки на причепі не було інших осіб, то вважали водієм саме зазначену особу. Поліцейський ствердив, що на його думку, даний мотоблок являється транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 частково його переробив. На їхню вимогу пред`явити документи на вказаний транспорт, ОСОБА_1 відповів, що у нього немає жодних документів на такий. У зв`язку з первинною відмовою водія пройти огляд на стан сп`яніння, від`їхали разом з ним на службовому автомобілі від місця зупинки. По дорозі ОСОБА_1 погодився пройти медогляд за допомогою приладу «Драгер». Зупинили по дорозі автомобіль та запросили осіб, що в ньому слідували, бути свідками проведеного огляду. В їх присутності ОСОБА_1 продув Драгер, а результат тесту показав показник 2,55 проміле. Особи, в присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 , хоча і погодились бути свідками, однак такі не хотіли, щоб вони (поліцейські) здійснювали відеозапис з їх участю, тому будь-які відомості про них відсутні на відеозаписі, який додано до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Борисенка В.В., пояснення особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа)при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з положень ст.7 КпАП України, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП характеризується такими діяннями: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, - є саме «керування транспортним засобом».

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 такому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - «керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння». На підтвердження вчинення зазначеного правопорушення до протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого слідує, що огляд проведений за допомогою приладу Драгер, результати на стан сп`яніння проба позитивна 2,55 проміле; роздруківку приладу Alcotest Драгер від 16.04.2020р.; рапорт інспектора СРПП №4 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Фірко А.Я. від 16.04.2020р.

П.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема доказів керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у місці, день та час, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі доказів перебування автомобіля в русі, відомостей про зупинку працівниками даного транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 з роз`ясненням водію причин зупинки транспортного засобу та його прав, передбачених ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП.

Таким чином, під час судового розгляду не було беззаперечно встановлено та підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом (виконання ним функцій водія під час руху такого засобу) 16.04.2020р. о 12.20 год. в с.Старява Мостиського району Львівської області. Навпаки, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , а також пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрі є логічними та послідовними між собою, відтворюючи реальну картину подій, - працівники поліції не зупиняли мотоблок під керуванням водія ОСОБА_1 , такий стояв на узбіччі дороги, що відповідно не узгоджується з диспозицією ст.130 КУпАП.

В частині порушеного учасниками справи питання щодо того, чи є транспортним засобом мотоблок, який перебуває у користуванні особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, то вважаю за необхідне зазначити, що із долучених до матеріалів справи доказів неможливо безсумнівно визначитись, що даний мотоблок є транспортним засобом у розумінні визначення його поняття за ПДР, і що саме ним ОСОБА_1 керував.

З огляду на те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_1 у вищевказаний день і час транспортним засобом, то суд не може прийняти як належний і допустимий доказ акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Також слід зазначити, що чинним законодавством регламентовано порядок проведення огляду для виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Так, статтею 266 КУпАП передбачено порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, який у свою чергу повністю відповідає та узгоджується із Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, згідно п.6 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ зазначеної Інструкції.

Так, за наявності ознак алкогольного сп`яніння, що передбачені пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Вказані положення Інструкції повністю кореспондуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.266 КУпАП).

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п.15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015№ 1376, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В ст.272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №322524 від 16.04.2020р. зазначено свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які нібито були очевидцями даного адміністративного правопорушення. Письмові пояснення вказаних свідків з приводу події правопорушення у матеріалах справи відсутні. Крім того, зазначені свідки також відсутні на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Однак, з наданого суду відеозапису встановлено, що він не містить у собі цілісний запис, а лише його фрагменти, з яких не можливо повноцінно спростувати доводи захисту, висловлені в суді щодо порушення вимог законодавства, допущених на їх переконання з боку працівників поліції.

Так, факт участі свідків при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з наданого суду відеозапису - не вбачається.

Тим паче, що інший свідок, відомості про якого зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_8 викликався судом для надання пояснень щодо його присутності під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та підтвердження обставин, які зазначені у такому, однак такий в судове засідання не з`явився.

Крім того, на відеозаписі прослідковується постійна зміна обстановки місцевості за вікном службового автомобіля працівників поліції.

Як наслідок, суд позбавлений змоги здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а також перевірити правдивість показань свідка ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в порушення вимог зазначеного вище законодавства огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився поліцейським не на місці зупинки транспортного засобу (на місці знаходження мотоблоку в с.Старява), а в іншому місці, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , показаннями свідків, поясненнями поліцейського ОСОБА_9 та відеозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Мостиський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак