Справа № 201/8765/20
Провадження № 3/201/4139/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого остання 01 вересня 2020 року об 11 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «ЗІЛ 4331», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 14 по вул. Високовольтна в м. Дніпрі, перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет Авео», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався зліва в попутному напрямку, після чого автомобіль «Шевролет Авео» продовжив некерований рух та зіткнувся з автомобілем «Шевролет Лачетті», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував назустріч. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що, керуючи транспортним засобом «ЗІЛ», в час та місці зазначені в протоколі, він рухався зі швидкістю близько 30 км/год на ділянці дороги з підйомом по вул. Високовольтна зі сторони вул. Казакова в напрямку вул. Запорізьке шосе в м. Дніпрі. Так, рухаючись по правій смузі, він подав лівий світловий покажчик повороту, оскільки на смузі його руху була перешкода у вигляді вибоїни на проїзній частині, після чого він перестроївся лівіше та вирівняв траєкторію руху і став слідувати прямо, однак несподівано відчув удар в ліве переднє колесо від автомобіля, під керуванням водія ОСОБА_2 , який в цій дорожній ситуації, на його думку, небезпечно виконував маневр обгону, оскільки його виконання заборонено в кінці підйому у місцях з обмеженою оглядовістю та транспортних засобів, які здійснюють обгін або об`їзд перешкоди. Під час зіткнення він рухався прямо і не змінював напрямок руху, а тому дивився лише перед собою, у зв`язку з чим не бачив намірів водія ОСОБА_2 обігнати його. Після цього автомобіль «Шевролет Авео» продовжив некерований рух та зіткнувся з автомобілем «Шевролет Лачетті», під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч, затим ОСОБА_2 проїхав в гору ще 35 метрів зі спущеним колесом, що свідчить про те, що останній рухався з перевищенням швидкості, приблизно 70 км/год. Тобто в цій дорожній ситуації він знаходився в аварійній обстановці, у якій також опинився водій ОСОБА_3 , який був вимушений уникати зіткнення та змінювати напрямок руху праворуч.

Водій ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що 01 вересня 2020 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Шевролет Лачетті», він рухався вниз по вул. Високовольтна зі сторони вул. Запорізьке шосе в м. Дніпрі, а назустріч йому рухався транспортний засіб «ЗІЛ 4331», із-за якого несподівано з`явився автомобіль «Шевролет Авео», який виїхав на зустрічну частину дороги, у зв`язку з чим він намагався максимально зміститись правіше для того щоб уникнути зіткнення, але водій ОСОБА_2 продовжив рух та зіткнувся своєю лівою частиною з лівим дзеркалом заднього виду на його автомобілі. Вперше він побачив автомобіль «Шевролет Авео» десь метрів за 10-15 перед собою. Коли як він вийшов на дорогу, то побачив, що зіткнення відбулось також з транспортним засобом «ЗІЛ 4331», з яким автомобіль «Шевролет Авео» контактував своєю правою частиною. На його думку водій ОСОБА_2 дійсно рухався з перевищенням швидкості, близько 70 км/год.

Водій ОСОБА_2 був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки не повідомляв, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Крім того ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій повідомив, що не має жодних претензій до водіїв-учасників ДТП, у зв`язку з чим просить більше не викликати його до суду.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить до висновку, що ця адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З метою збирання доказів на співробітників поліції покладається обов`язок, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, долучати до протоколу про адміністративне правопорушення: схему місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків; показання технічних приладів; показання засобів фото- та/або відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 100841 від 01 вересня 2020 року дорожньо-транспортна пригода між учасниками дорожнього руху відбулась в результаті порушення особо, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Однак, при дослідженні матеріалів цієї справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом, зокрема будь-яких доказів, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказування у даній справі та у своїй сукупності вказують на причинно-наслідковий зв`язок дій останнього з наслідками, що настали в результаті дорожньо-транспортної події, яка згідно відповідного протоколу про адміністративне правопорушення відбулась внаслідок того, що водій ОСОБА_1 перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечним, немає. Тобто зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно якої інший водій автомобіля «Шевролет Авео» ОСОБА_2 під час виконання обгону створив для нього небезпеку, оскільки такий маневр був заборонений у кінці підйому та на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю або транспортного засобу, який здійснює об`їзд, у зв`язку з чим діями останнього було створено аварійну обстановку, у якій також опинився водій ОСОБА_3 , який задля забезпечення своєї безпеки та мінімізації наслідків цієї пригоди був вимушений різко змінити напрямок руху праворуч, однак цього не вдалось зробити, оскільки ОСОБА_2 продовжив рух зустрічною смугою, що призвело до наслідків, які настали.

Про достовірність вказаних доводів сторони захисту також свідчать покази водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_3 , який пояснив суду, що під час руху несподівано побачив як водій автомобіля «Шевролет Авео» виїхав на зустрічну частину дороги, об`їжджаючи транспортний засіб «ЗІЛ 4331», після чого скоїв зіткнення з його автомобілем, хоча він і намагався уникнути цього та вивернув на узбіччя праворуч, що зіставляється з показаннями водія ОСОБА_1 , який вважав себе невинуватим, оскільки першим змінив напрямок руху ліворуч під час об`їзду перешкоди у вигляді вибоїни на проїзній частині, а отже розраховував на те, що ніхто не буде мати намір здійснити його обгін. За таких обставин з упевненістю неможливо стверджувати, що водій ОСОБА_1 , змінивши напрямок руху ліворуч, не переконалась в безпечності свого маневру, а тому наявність сумніву про цей факт повинно трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними уповноваженими посадовими особами.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко