Справа № 183/5670/20
№ 3/183/2811/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Степанівка Сумського району Сумської області, громадянки України, працюючої продавцем із випробувальним терміном, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення, 10.10.2020 року о 10.30 годині ОСОБА_1 , будучи продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ФОП ОСОБА_2 , здійснювала торгівлю продуктами харчування без засобів індивідуального засобу, а саме без маски, чим порушила пп. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

В суді ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що вона перебувала в магазині в захисній медичній масці, але зняла її щоб випити чаю, і в цей час зайшли співробітники поліції.

Судом безпосередньо досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_1 ; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ; фотографії, на яких зображена ОСОБА_1 на фоні прилавку з продуктами харчування.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 44-3 КУпАП за способом свого викладення відноситься до бланкетних норм права, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а передбачає відповідальність за порушення правил поведінки та заборон, що встановлюються іншими нормативно-правовими актами, в даному випадку Постанови КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року № 641, зазначеної уповноваженою посадовою особою поліції у протоколі.

Так, відповідно до пп. 1 п. 10 вищевказаної постанови на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у забороні перебувати в громадських будинках і спорудах без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Однак до протоколу про адміністративне правопорушення, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, інспектором не додано жодних доказів та в ньому не зазначено жодних свідків правопорушення, які б підтверджували, що ОСОБА_1 перебувала в приміщенні магазину, тобто в громадському місці, без вдягнутої захисної маски.

З доданих до протоколу фотографій не можливо об`єктивно встановити ким вони зроблені, в якому місці, із застосуванням якого саме технічного засобу. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення не має жодних відміток про здійснення фотофіксації правопорушення та про долучення до протоколу відповідних фотознімків у якості додатків. Тому вказані фотографії не можуть бути належними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення посадовою особою поліції до протоколу не надано, а тому суд не має можливості об`єктивно надати оцінку діям інкримінованих останній з огляду на наступне.

Так, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також в матеріалами справи відсутні письмові пояснення свідків чи понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З тлумачення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладених в рішеннях ЄСПЛ убачається, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою органу поліції, уповноваженою на складання протоколу, не надано належних та допустимих доказів того, що 10.10.2020 року о 10.30 годині ОСОБА_1 , будучи продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ФОП ОСОБА_2 , здійснювала торгівлю продуктами харчування без засобів індивідуального засобу, а саме без маски, чим порушила пп. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року. Тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Отже, провадження по даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Березюк