Справа № 943/1730/20 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 33/811/1484/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Волошина Сергія Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та оштрафувати на 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Згідно з постановою судді, з протоколу серії ОБ № 125576 від 13.09.2020 року, вбачається, що 13.09.2020 року о 23.00 год. в с. Острівчик Пильний Буського району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ21099, н/з НОМЕР_1 без увімкнених фар в режимі ближнього світла, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України. Огляд порушника на стан сп`яніння проводився з застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року, та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувану постанову суд виніс за його відсутності не давши йому змоги скористатися його правами, зокрема і правом на захист.

Апелянт зазначає, що про розгляд справи, призначеної на 02.10.2020 року, він дізнався з повістки, яку отримав лише 03.10.2020 року, а 05.10.2020 року в суді дізнався, що розгляд справи відносно нього вже відбувся і його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що в матеріалах справи немає документів реагування, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив якесь правопорушення, пов`язане з освітленням автомобіля за яке його було зупинено працівниками поліції. На думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності його автомобіль безпідставно зупинили, а потім підробили документи про керування ним автомобілем в стані сп`яніння.

Апелянт наголошує, що мав намір довести свою невинуватість в суді, але суд позбавив його можливості це зробити не повідомивши належним чином про розгляд справи.

Наголошує, що в наявному в матеріалах справи протоколі дописано «огляд на стан сп`яніння зі згодою водія проводився із застосуванням приладу Драгер у присутності двох свідків».

Апелянт стверджує, що йому сказали написати, що він пив пиво, а в пояснені брата, вказано ніби ОСОБА_1 пив горілку.

Зазначає, що він не був згодний із тим, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та хотів їхати до лікарні, але його ніхто не слухав, а потім в протокол дописали, що він дав згоду. Вказані обставини може підтвердити його брат.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку і навів у постанові. Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 125576 від 13.09.2020 року (а.с.6), роздруківкою Драгер (а.с.5), рапортом інспектора ВО ДГР УПД ГУНП у Львівській області (а.с.7), на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.1); письмовими поясненнями (а.с.2,3,4).

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, жодних зауважень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів ОСОБА_1 не висловлював, зокрема і не висловлював своєї незгоди з результатами алкотесту «Drager», який показав наявність в ОСОБА_1 0,90 проміле алкоголю, а отже погодився з такими, про що розписався в роздруківці з приладу «Drager» та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу (а.с.5,1).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що випив пляшку пива «Балтика 9» та сів за кермо свого автомобіля ВАЗ21099, н/з НОМЕР_1 .

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що 13.09.2020 близького 23.00 год його зупинили працівники поліції та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, який показав 0,90%о алкоголю, в присутності двох свідків. Також вказав, що перед тим як сісти за кермо він вживав спиртні напої.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , 13.09.2020 року його двоюрідний брат ОСОБА_1 випив близько 150 грам горілки, після чого він сів за кермо автомобіля та вони поїхали додому. По дорозі транспортний засіб ВАЗ21099, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, та виявили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з тим, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, яким суддя місцевого суду дав належну правову оцінку з точки зору допустимості, достовірності й достатності.

На переконання судді апеляційного суду, дії працівників поліції відповідали вимогам КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то такі є безпідставними, оскільки на переконання апеляційного суду, непроведення огляду в медичному закладі не потягнуло за собою порушення охоронюваних законом прав водія, оскільки при проведенні огляду на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 повністю були дотримані вимоги закону та водій не заперечував проти такого огляду й не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, згідно з ч.3 ст.266 КУпАП, направленню до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння підлягає лише той водій, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або не згоден із його результатами, чого не було у даному випадку.

Щодо покликань в апеляційній скарзі про те, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , що позбавило його права на захист, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником Волошином С.В. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк