КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2020 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., з участю ОСОБА_1 , адвоката Іванкевич Ю.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Федорченка А.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2019,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2019 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зазначає, що судовий розгляд справи відбувся з порушеннями ст.ст. 62, 129 Конституції України. Судовий розгляд проведено необ`єктивно, а висновки суду щодо його винуватості у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам та ґрунтуються на недопустимих доказах - письмових пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які до суду не викликались та не допитувались. Висновок судді про заподіяння психічної шкоди здоров`ю ОСОБА_2 не ґрунтується на доказах, оскільки не було проведено судово-психологічну експертизу.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Іванкевич Ю.А., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2 та адвоката Федорченка А.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП вчиненням домашнього насильства визнається умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 21.10.2020 о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та психологічному тиску, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному і психічному здоров`ю.

Суддя місцевого суду визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, та поклав на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях потерпілої ОСОБА_2 , письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , результатах перегляду відеозапису з місця події.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості.

При цьому суд дав оцінку всім доказам та обґрунтував, чому взяв до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , результати перегляду відеозапису з місця події, та відкинув пояснення свідка ОСОБА_6 .

В ході апеляційного розгляду було повторно заслухано пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо обставин події, переглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис події.

За результатами повторного дослідження доказів апеляційним судом встановлено, що висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи.

Зміст письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не викликають сумніву у їх достовірності, оскільки повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 та відеозаписом події правопорушення.

Будь-яких клопотань щодо виклику свідків у судове засідання, витребування та дослідження додаткових доказів, дослідження обставин, які потребують спеціальних знань, призначення судових експертиз від учасників апеляційного провадження не надходило.

Доказів, які б спростовували висновки судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.

В ході апеляційного розгляду не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З урахуванням викладеного приходжу до висновку, що постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лісунова В.М. залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2019 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя