Справа № 405/5706/20
ПОСТАНОВА
10 листопада 2020 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі головуючої судді Лук`янової О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКППФО НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 номер обслуги 5 розрахунку 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки, солдат,
за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОДМ/5/149 від 21 вересня 2020 року солдат ОСОБА_1 в період часу з 16.09.2020 по 21.09.2020 в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 08:00 год. 21.09.2020, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 11, 13, 16, 33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.4 ст.172-11 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, йому роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі, не визнав, та суду пояснив, що 18.09.2020 він запізнився до військової частини на ранкове шикування, прийшов до військової частини близько 11:00 год., командир йому сказав, щоб він вже йшов додому, тому він і пішов. Щодо 19.09.2020 та 20.09.2020, то це є вихідні дні, тому він не мав перебувати на службі.
Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ОДМ/5/149 від 21 вересня 2020 року (а.п. 2-5), військовим квитком серії НОМЕР_3 від 20.01.2020 (а.п. 7-9), доповіддю командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_1 (а.п. 10), довідкою № 1308 про невихід на службу військовослужбовця ЗСУ, обліковане у період з 00:00 18.08.2020 до 00:00 19.09.2020 (а.п. 11), витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) за № 353 від 19.12.2019 (а.п. 13), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.п. 17, 18), довідкою командира РВП військової частини НОМЕР_2 від 02.11.2020 (а.п. 28), письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах провадження (а.п. 5, 14).
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 номер обслуги 5 розрахунку 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки, солдат. 18.09.2020 о 08:00 год. під час ранкового шикування ТВО командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 . Під час з`ясування обставин стало відомо, що ОСОБА_1 не з`явився в строк на військову службу, перебував за місцем свого мешкання ( АДРЕСА_1 ), обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд та самостійно прибув до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою; АДРЕСА_2 , лише 21.09.2020, пояснюючи це тим, що йому потрібно було побути на самоті та відпочити.
Таким чином, солдат ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 в умовах особливого стану, 18.09.2020, проводячи час на власний розсуд, обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебував поза межами дислокації військової частини (підрозділу) безпричинно.
Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень та заперечень, вину у вчиненні правопорушення за обставин, вказаних в протоколі визнав, про що свідчить підпис останнього та відповідні письмові пояснення (а.п. 2-5, 14).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий стан це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової). Відповідно до Указу Президента від 17.03.2014 за № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття.
Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника) тощо.
Проте, діючи усупереч вищенаведеним статутним обов`язкам, ОСОБА_1 без дозволу командира самовільно залишив військову частину, в якій працює за контрактом, без поважних причин, проводячи час на власний розсуд, обов`язки військової служби за посадою не виконував, в умовах особливого періоду.
Оскільки ч.4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад даного правопорушення.
До заперечень ОСОБА_1 , що йому командир 18.09.2020 дозволив залишити військову частину, суд відноситься критично, оскільки на запит суду командир РВП військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 повідомив, що 18.09.2020 солдат ОСОБА_1 дозволу на залишення військової частини від ТВО командира роти вогневої підтримки ОСОБА_6 не отримував (а.п. 28), що відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам адміністративного правопрушення та узгоджується з дослідженими доказами. Таку позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд сприймає як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).
При накладенні стягнення відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше, відповідно до матеріалів справи, до адміністративної відповідальності не притягувався, докази про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано; відсутність обставин, що обтяжують та обставин, що пом`якшують відповідальність, за вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 172-11 КУпАП, та відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 172-11 ч.4, 283, 284, 287 КУпАП, суд -
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у вказаний строк надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути: подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких (витрат) визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олена Вікторівна Лук`янова