Справа № 349/591/20
Провадження № 33/4808/351/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шидзінського І.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2020 року,

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього 10 200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

1.2. Згідно оскаржуваної постанови та протоколу про адмінправопорушення, 01 травня 2020 року, приблизно о 22 год. 00 хв., в м. Рогатині по вул. О. Кобилянської ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21065, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України, за, що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги адвоката Шидзінського І.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 :

- не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки жодних повідомлень та повісток йому не надходило. Про оскаржувану постанову він дізнався лише 02.07.2020 і в той же день ознайомився з її змістом. Вважає, що суд безпідставно розглянув справу без його участі, порушивши таким чином його право на захист, зокрема щодо виклику свідків, та можливості скористатись правовою допомогою. Також суд не звернув увагу, на ситуацію з пандемією коронавірусу, у зв`язку з чим були введені карантинні заходи, що могло стати причиною невручення йому судових повісток;

- висновок щодо результатів медичного огляду є недопустимим доказом, оскільки жодного біоматеріалу для дослідження в медичному закладі в нього не відбирали;

- відеозапис, що знаходиться в матеріалах справи, не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис, а відтак є також недопустимим доказом;

Постанову суду першої інстанції просив скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

3. Позиції сторін.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явились.

Завчасно подали до суду засобами електронного зв`язку заяву, за змістом якої доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, а розгляд проводити за їх відсутності.

За таких обставин, з урахуванням наявних в матеріалах провадження даних, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративні правопорушення за відсутності апелянтів.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Щодо права на захист.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлялись судові повістки, однак такі повертались на адресу суду з відміткою, «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ОСОБА_1 було відомо, що справа розглядатиметься в Рогатинському районному суді, однак він не виявляв зацікавленість щодо отримання інформації про стан розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції забезпечив реалізацію права останнього і на захист, і на доступ до суду, яким останній скористався на власний розсуд.

4.2. Норми.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, залежно від установленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом статей 254, 255, 256 КУпАП, на водія про вчинення ним діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КупАП, складається протокол.

4.3. Щодо фактичних обставин справи.

З переглянуто відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проходив тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор «Драгер», результат тесту склав 1,89 % проміле.

Крім того, з відеозапису встановлено, що, не погоджуючись з результатами тесту на місці зупинки, ОСОБА_1 було доставлено до Рогатинської ЦРЛ. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи також містяться роздруківка за результатами проходження тесту, підписана ОСОБА_1 , пояснення свідків, які є належними та допустимими доказами оціненими в сукупності та взаємозв`язку і будь-яких сумнівів щодо них суд не вбачає.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що за вказаних у постанові обставин ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння і винуватий у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на наявних у ній доказах.

4.4. Щодо доводів апеляційної скарги.

4.4.1. ОСОБА_1 вказує на недопустимість відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, оскільки в складеному працівниками поліції адмінпротоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а лише міститься слово «відеофіксація», посилаючись, на судову практику КАС та ВС.

Апеляційний суд зауважує, що необхідність зазначення відомостей про технічний засіб є вимогою до постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які виносяться працівниками поліції.

ОСОБА_1 оскаржує постанову, винесену судом першої інстанції.

Відеозапис нагрудних камер працівників поліції, що міститься в матеріалах справи, не свідчить про його недопустимість, оскільки його якість та обсяг відображають з достатньою повнотою стан водія, його поведінку та дотримання працівниками поліції вимог закону. Доказів, що цей відеозапис сфальсифіковано чи на ньому відображено інші обставини, тощо стороною захисту не надано.

4.4.2. Щодо недопустимості доказів, а саме висновку щодо результатів медичного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказаний висновок за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини справи перевіряються за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не викликали би сумнівів у суду.

Крім того, пункт 7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

4.4.3. Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а, з огляду на наявні в матеріалах справи дані, апеляційний суд розцінює їх, як спробу ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за допущене адміністративне правопорушення.

5. Висновки апеляційного суду.

Суд приходить до висновку, що порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час розгляду справи в суді першої інстанції, не встановлено.

В матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, які, на думку апеляційного суду, поза розумним сумнівом свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Шидзінського І.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв