провадження № 3/243/3888/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мірошниченко Л.Є., розглянувши в залі суду № 7 м. Слов`янська, адміністративний матеріал, який надійшов від поліцейського СРПП №2 Слов`янського ВП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17.09.2020 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом YAMASAQI без державного номерного знаку у м. Святогірську Слов`янського по вул. Мазепи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи у суді був сповіщений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КупАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є данні про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Вирішуючи питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 виходжу з наступного.

Так, з 01 липня 2020 року набув чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIIІ), який криміналізував поставлені у провину водію дії.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Станом на 06.11.2020 року, день розгляду адміністративного матеріалу за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у суді, відповідно з офіційною інформацією на сайті Верховної Ради України (адреса посилання: https://data.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#Text), за якою, не зважаючи на зазначені вище законодавчі акти, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - не передбачено взагалі.

Статус Веб-сайту Верховної Ради України як інформаційного ресурсу про діяльність Верховної Ради України у мережі Інтернет та порядок розміщення на ньому інформації на час опублікування Закону України від 23 лютого 2014 року N 763-VII та Закону України від 27 лютого 2014 року N 798-VII визначався Положенням про Веб-сайт Верховної Ради України у глобальній інформаційній мережі Інтернет, затвердженим Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 24 травня 2001 року № 462 (чинне до 18 травня 2015 року).

Пунктом 3 цього Положення було визначено, що інформація, розміщена на Веб-сайті Верховної Ради України, включає базу даних законів України, а пунктом 7 передбачено, що підготовка інформації, в т. ч. її оновлення, на своїх Веб-сторінках здійснюється відповідно депутатською фракцією (групою), комітетом, тимчасовою комісією Верховної Ради України, структурним підрозділом Апарату Верховної Ради України. Інформація, підготовлена для розміщення на своїй Веб-сторінці, подається до Управління комп`ютеризованих систем Апарату Верховної Ради України в електронному вигляді.

19 травня 2015 року Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 699 затверджено Положення про веб-ресурси Верховної Ради України. Згідно з пунктом 3 цього Положення веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що саме Верховна рада України здійснює оновлення бази даних законів України на її офіційному Веб-сайті.

В той же час, відповідно до п. 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 зі змінами та доповненнями (далі Порядок), передбачено, що Єдиний державний реєстр нормативно-правових актів створюється з метою:

-забезпечення додержання єдиних принципів ідентифікації нормативно-правових актів та ведення їх державного обліку в межах інформаційного простору України;

-створення фонду та підтримання в контрольному стані нормативно-правових актів, надання інформації про них;

-забезпечення в межах, визначених законодавством, доступності, гласності та відкритості правової інформації для користувачів.

Згідно до п. 3 Порядку вбачається, що держатель Реєстру - Мін`юст, який розробляє організаційні та методологічні принципи ведення Реєстру, приймає рішення про включення нормативно-правових актів до Реєстру, здійснює їх опрацювання, ідентифікацію, класифікацію, відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів, забезпечує внесення нормативно-правових актів до еталонного фонду і його збереження та здійснює контроль за наданням інформації з Реєстру.

У відповідність до п.2 Порядку:

Реєстр - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання актів законодавства, яка складається з еталонного, страхового, робочого, інформаційного фондів та окремого розділу.

Еталонний фонд Реєстру - комп`ютерна інформаційна система, призначена для зберігання та обліку еталонних текстів нормативно-правових актів у контрольному стані. Еталонний фонд формується та зберігається в Мін`юсті.

Еталонний текст Реєстру - текст нормативно-правового акта у формі комп`ютерного файла, цілісність якого забезпечується за допомогою спеціальних ознак.

Згідно до п.6 Порядку, до Реєстру включаються:

-нормативно-правові акти, видані починаючи з дня прийняття Акта проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.), чинні, опубліковані та неопубліковані, у тому числі з обмежувальними грифами, закони України, постанови Верховної Ради України, укази і розпорядження Президента України, декрети, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, рішення і висновки Конституційного Суду України, зареєстровані в Мін`юсті нормативно-правові акти міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, Національного банку, нормативно-правові акти, видані (прийняті) НКЦПФР на виконання Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків, а також міжнародні договори України;

-нормативно-правові акти, видані до прийняття Акта проголошення незалежності України, що не втратили чинності та не суперечать законодавству України;

-тимчасові нормативно-правові акти з терміном дії рік і більше та з терміном дії менше року в разі наступного його продовження.

Відповідно до п.8 Порядку, для включення до Реєстру повні офіційні тексти рішень і висновків Конституційного Суду України, нормативно-правових актів з усіма додатками, прийнятих Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, подаються до Мін`юсту протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття (законів України - протягом трьох робочих днів з дня підписання Президентом України). Тексти міжнародних договорів України із зазначенням дати підписання, дати ратифікації (затвердження), дати набрання чинності та терміну дії договору подаються МЗС до Мін`юсту протягом п`яти робочих днів з дня набрання ними чинності.

Згідно, п. 10 Порядку, для включення до Реєстру нормативно-правові акти подаються Мін`юсту через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади або у паперовій формі. Копія нормативно-правового акта повинна бути підписана відповідальною особою та засвідчена печаткою органу, що його видав, копія міжнародного договору України - МЗС

У відповідність до п.16 Порядку Інформація з інформаційного фонду Реєстру є публічною інформацією у формі відкритих даних, що підлягає оприлюдненню і регулярному оновленню на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на офіційному веб-сайті Мін`юсту відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" Доступ до інформації з інформаційного фонду Реєстру, оприлюдненому на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на офіційному веб-сайті Мін`юсту, є вільним та безоплатним.

З огляду на Вищевикладені норми Порядку вбачається, що саме Міністерство юстиції України, як держатель Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів.

Аналогічна позиція, викладена в ухвалі Верховного суду від 12.12.2019 року по справі №9901/372/19.

Враховуючи, що в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, ст. 130 КУпАП опублікована в редакції Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким відновлена адміністративна відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.. У зв`язку з чим приходжу до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 з врахуванням внесених змін саме Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Крім того, провина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме

?Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №096779 від 17.09.2020 року;

?Поясненнями свідків ОСОБА_2 від 17.09.2020 року та ОСОБА_3 від 17.09.2020 року (а.с.3);

?Диском з відеофіксацією правопорушення до протоколу серії ДПР18 №096779 від 17.09.2020 року.

Приймаю як належний та допустимий доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті та ст. 266 ч.2 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, диском відеофіксації адміністративного правопорушення та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 420 грн.40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34,35,40-1,130 ч 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. 00 коп. Отримувач коштів: Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), Рахунок отримувача: UA0005001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко