Номер провадження 3/754/4216/20
Справа №754/9982/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2020 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т. А., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УПП у м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ГП №533183 від 21.07.2020 року, по пр. Броварському, 44 а, в м. Києві о 15:45 год., водій ОСОБА_1 керував автобусом «БАЗ АО79.14», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів у міському сполученні за регулярним маршрутом № 327 Бровари - Київ, без засобів індивідуального захисту (без маски), чим порушив п.п. 7 п. 3 постанови КМУ №392 від 28.05.2020 р., тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

За викликом суду ОСОБА_1 повторно не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції суду.

З будь-якими клопотаннями щодо неможливості явки до суду з поважних причин, ОСОБА_1 не звертався, доказів поважності причин неявки за викликами для розгляду матеріалу, суду не надав, а відтак приходжу до висновку про достатність підстав для розгляду справи за його відсутності виходячи з тих обставин, що особа зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а відтак суд приходить до висновку про достатність підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 44-3 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ГП №533183 від 21.07.2020 року, копією фото де зафіксовано момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , особистим зазначенням особи в протоколі: "вона мені надоїла".

Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При визначенні міри адміністративного стягнення, суд враховує, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшує відповідальність.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Доказів, підтверджуючих невинуватість ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, суду не надано.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 23, 33, 34-35, 40-1, 245, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: