КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4055/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України,

за участю представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил у розмірі 5 600,00 грн. та конфісковано безпосередні предмети порушення митних правил, а саме: ікони (старовинні) у кількості 2 шт.

Відповідно до постанови, 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 відправила з України до Австралії у міжнародному поштовому відправленні RВ067545631UA не задекларовані товари, а саме дві ікони: «Божа Матір «Одигітрія», яка має історичну цінність, вартістю 1 800,00 грн. та «Покров Пресвятої Богородиці», яка має культурну цінність національного рівня значення, вартістю 3 800,00 грн., не заявила за встановленою формою (митна декларація CN 22) точні та достовірні відомості про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати в повному обсязі. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк вона пропустила із поважних причин.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із введенням на всій території України карантинних обмежень, вона не мала можливості подати апеляційну скаргу вчасно, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що незгодна із постановою суду першої інстанції у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не враховано та проігноровано її пояснення щодо того, що дане відправлення не є товаром комерційного призначення. Докази, що підтверджують зворотнє у матеріалах справи відсутні.

Зазначає, що внаслідок відсутності кваліфікації в даній сфері на момент пересилання відправлення вона не усвідомлювала, що порушує правила пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання, передбачене ст. 473 МК України. Вкладення до міжнародного поштового відправлення подавала згідно правил поштового зв`язку у відкритому вигляді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у протоколі про порушення митних правил, не розкрито об`єктивної сторони правопорушення за ст. 472 МК України, яка передбачає відповідальність за недекларування за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. На думку апелянта, є незрозумілим в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується, оскільки вона не перетинала митний кордон України ні зоною митного контролю "червоний коридор", ні зоною митного контролю "зелений коридор", де письмове декларування є обов`язковим, а пересилала вкладення у міжнародному поштовому відправленні. Тому кваліфікація дій за ст. 472 МК України є безпідставною.

ОСОБА_1 вказує, що дії щодо пересилання товарів підпадають під диспозицію статті 473 МК України, пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в них відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення, ухваленого 19 червня 2020 року за її відсутності.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому її апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином, до суду напривила клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі, на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП та ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України в повній мірі дотримався наведених вимог закону та прийняв законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

За доводами, викладеними в апеляційний скарзі ОСОБА_1 , нею не оскаржуються встановлені судом фактичні обставини, однак вона вважає, що судом невірно кваліфіковані її дії за ст. 472 КУпАП оскільки вона не перетинала митний кордон України, а пересилала ікони міжнародним поштовим відправленням. Апелянт звертає увагу на те, що чинним Митним кодексом України передбачене адміністративна відповідальність за пересилання через митний кодон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених для такого пересилання як законодавством України, так і актами Всесвітнього поштового союзу.

З такими доводами не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону.

Як вірно зазначає апелянт статтею 473 МК України передбачена відповідальність за пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених для пересилання законодавством України, а також за пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених для пересилання актами Всесвітнього торгового союзу.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, ОСОБА_1 міжнародним поштовим відправленням пересилила з України до Австралії ікони.

Однак такі предмети не віднесені до переліку товарів, заборонених для пересилання на підставі як національного законодавства, так і відповідно до Всесвітньої поштової конвенції.

З огляду на це дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ст. 473 МК України.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів в митній поштові декларації форми CN 22 міжнародного поштового відправлення RВ067545631UA ОСОБА_1 вміст відправлення вказала як два сувеніри вартістю 16 доларів США, однак відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи № 41 від 24 грудня 2019 рокуці предмети є іконами, які не можуть бути вивезені за кордон; лише на тимчасове зберігання за дозволом Міністерства культури України.

Отже, задекларувавши предмети, назва яких не відповідає дійсності та не отримавши дозволу Міністерства культури України на вивезення ікон за кордон, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою та ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим підстав для її скасування або зміни апеляційним судом не встановлено, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун