Справа № 462/4848/20 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 33/811/1470/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130, КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420, 40 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03 серпня 2020 року, о 23 год. 19 хв., керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Грабовського, 14 у м. Львові не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, а саме не відреагував на її зміни і не дотримавшись безпечної швидкості і безпечного інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Окрім цього, ОСОБА_1 , 03 серпня 2020 року, о 23 год. 19 хв., керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Грабовського, 14 у м. Львові, будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди, не повідомив про ДТП підрозділ поліції, не дочекавшись працівників поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів дорожньо транспортної пригоди, не зупинив транспортний засіб і залишив місце ДТП. Своїми діями порушив п. 2.10 «а», 2.10 «д», 2.10 «е» Правил дорожнього руху.

Крім цього, ОСОБА_1 , 03 серпня 2020 року, о 23 год. 19 хв. керував автомобілем «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків із застосуванням приладу «Drager ARCD 0504», згідно з даними якого, виявлено, що після проведення тесту у видихувальному повітрі міститься 1,9‰ своїми діями порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного скарження, постанову судді скасувати, провадження у справі за ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративно правопорушення, за ст. 124 КУпАП надіслати справу до суду першої інстанції на новий розгляд для належного дослідження доказів або дослідити їх під час розгляду справи в апеляційному суді. Зазначає, що постанова була виготовлена суддею лише 28 вересня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження у нього залишався меншим, відтак просить поновити його.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною, оскільки події і складу адміністративного правопорушення зазначеного в диспозиції чинної ст. 130 КУпАП не було, судном на той час він не керував, та на підставі ст. 62 Конституції України не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Суддя не дослідів належним чином докази у справі, безпідставно відмовився викликати і допитати в судовому засіданні потерпілу, яка не має до нього претензій, у зв`язку з тим, що він відшкодував завдану їй шкоду. Щодо визнання винним за ст. 122-4 КУпАП зазначає про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки він не залишав місце ДТП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав покликаючись на викладені в ній мотиви, просить апеляційну скаргу задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП від 03 серпня 2020 року серії ДПР18 №526409;

протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП від 03 серпня 2020 року серії ДПР18 №526410;

протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП від 03 серпня 2020 року серії ДПР18 №526411;

актом огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів від відповідно до якого поліцейський взводу 1 роти 2 батальйону №3 УПП у Львівській області Папіж А.В. проведено огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, нестійка хода; огляд проводився за допомогою алкотестера «Drager ARCD-0504», результат тесту 1,91 ‰; в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

роздруківкою з алкотестера «Drager», відповідно до якої стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на момент продуття алкотеста становив 1,91 ‰ ;

рапортом командира взводу 1 роти 3 УПП у Львівській області Гончарука О. про те, що 02.08.2020 заступили на патрулювання у 153 автоекіпажі на територію Галицького району м. Львова, та о 23 год. 23 хв. отримали виклик від лінії 102 ДТП без потерпілих на вул. Грабовського, 14. Заявник ОСОБА_4 , повідомив про ДТП між автомобілем «Ауді» номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 , та який втік з місця події, на вул. Коперника проти руху в сторону Депо, можливо в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події було виявлено автомобіль «Ауді А6», власником якого є ОСОБА_5 та водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що припаркувала автомобіль о 20год. 30 хв. Перебуваючи вдома почула сильний гуркіт та виглянула у вікно, побачила автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 , що мав пошкодження та рухався в сторону вул. Коперника. Після чого 012 екіпаж повідомив, що даний автомобіль було зупинено, та яким виявився «Сузукі», номерний знак НОМЕР_1 . Автомобіль «Ауді А6» отримав механічні пошкодження, а саме: розбитий лівий задній ліхтар, пошкоджено задній бампер, та крило з лівої сторони, подряпини лівого диска, декоративна накладка на задніх лівих дверках;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 03.08.2020 про те, що близько 20 год. 30 хв. вона припаркувала автомобіль «Ауді» номерний знак НОМЕР_2 на вул. Грабовського, 5, на нічній стоянці. Біля 23 год. 20 хв. почула звук удару, виглянула у вікно, побачила, що з її припаркованим авто, здійснив зіткнення автомобіль «Тойота» (позашляховик) номерний знак НОМЕР_1 . Після цього водій авто покинув місце пригоди та при виїзді з вул. Грабовського, повернув ліворуч на вул. Коперника проти руху;

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупини транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» - результат якого 1,91 ‰. Працівниками поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП копії яких вручено ОСОБА_1 . Жодних зауважень щодо складених протоколів ОСОБА_1 не висловлював, та не вказав, що не погоджується із тим, що ДТП мало місце, а він будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та з врахуванням положень ч.2 ст. 36 КУпАП та є безальтернативним.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , що події і складу адміністративного правопорушення зазначеного в диспозиції чинної ст. 130 КУпАП не було, оскільки судном на той час він не керував, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

У результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року№ 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

Тому, доводи ОСОБА_1 про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, зазначеного в диспозиції ст. 130 КУпАП є безпідставним.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах