Провадження № 3/161/4267/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Луцького ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП невідомо, фізичної особи - підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.2 ст.173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №529032 від 04.09.2020, 18.08.2020 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання висловлювався в сторону дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим завдав її психічному здоров`ю шкоди, повторно протягом року, що кваліфіковано за ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 07.10.2020 пояснив, що не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Зауважив, що колишня дружина постійно звертається у міськвідділ поліції зі скаргами на нього з метою виселити його з помешкання. Додав, що конфлікт є триваючим, від чого страждають діти.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні 07.10.2020 пояснила, що розлучена з чоловіком, однак проживають в одному помешканні, постійно конфліктують. Зазначила, що існує заборонний припис стосовно ОСОБА_1 у якому вказано звільнити помешкання. Вказує, що колишній чоловік сплачує аліменти, однак харчується із загальної кухні, вимагає його годувати, хоча сам не готує. У той вечір почав лаятися, оскільки ОСОБА_2 забрала у ОСОБА_1 тарілку з добавкою їжі так як від шлюбу у них залишилося п`ятеро дітей, а їжа була розрахована на них. Зауважила, що будинок належить її батьку, однак ОСОБА_1 виписуватись з житла не бажає.

13.11.2020 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про перенесення розгляду справи в зв`язку з неможливістю бути присутнім по причині хвороби. Однак, жодних доказів про захворювання не надав.

З урахуванням спливу 18.11.2020 строків, установлених ст.38 КУпАП, а також того, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 07.10.2020 і надавав пояснення, що відповідає вимогам ст.268 КУпАП, суд вважає можливим завершувати розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення повторно протягом року домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення додано заяву та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , терміновий заборонний припис щодо кривдника, постанова Луцького міськрайонного суду від 10.12.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП рапорт від 31.08.2020, інформаційну довідку з бази АРМОР.

Жодних інших доказів, таких як пояснення свідків, фото- чи відеозаписи тощо, до протоколу не надані.

Враховуючи той факт, що потерпіла ОСОБА_2 є заінтересованою особою у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її усні та письмові пояснення судом взяті до уваги, однак не можуть рахуватися основними доказами у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 .

Окрім того, самі по собі рапорт інспектора поліції та протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути достатніми доказами вчинення особою правопорушення, що узгоджується з Постановами Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі №161/5372/17 від 29.04.2020 та у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи зі змісту ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Тобто, адміністративне стягнення є індивідуалізованою мірою відповідальності, а тому може застосовуватися виключно до конкретно встановленої особи правопорушника.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Дослідивши усі наявні матеріали справи, з урахуванням наявності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 триваючих конфліктних міжособистісних відносин, суд приходить до висновку про те, що у справі відсутні достатні та належні докази вини ОСОБА_1 , а відтак у суду існує обґрунтований сумнів щодо причетності та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій