Справа № 644/7652/20
Провадження № 3/644/1926/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2020 р. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ВАБ № 296413 від 11.09.2020, ОСОБА_1 14.08.2020 о 10-20 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , в результаті якої остання зазнала домашнє насильство психологічного характеру; даними діями вчинив насильство у родині.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що раніше він за ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягався. У зв`язку з чим просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як за повторність вчинення насильства у родині.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати як фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Даних про те, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративній відповідальності за ст. 173-2 КУпАП матеріали справи не містять.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію довідки «Армор», згідно якої у відношенні ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол Індустріальним ВП ГУНП в Харківській області серії ВАБ № 296412 від 11.09.2020 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відомості, які викладені в довідці «Армор» у відношенні ОСОБА_1 є неприйнятними, оскільки відповідна довідка не містить даних про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, а лише встановлює факт складання відповідного протоколу.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведених вище і оцінених судом доказів встановлено, що відсутні переконливі докази тієї обставини, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладене у сукупності свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які би підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КпАП України.

З урахуванням зазначеного, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 187, 247, 283, 284 КпАП України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя Попова В. О.