Справа № 461/3032/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/1481/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса Михайла Омеляновича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Жиравецького Тараса Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Євгена Ігоровича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2020 року, про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

встановив:

цією постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України закрито.

Вилучений відповідно до протоколу №0388/20900/20 від 04.02.2020 року товар повернуто ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0388/20900/20 від 04.02.2020 року, 04 лютого 2020 року близько 17 години 40 хвилин в зоні митного контролю митного поста «Мостиська залізничний» пункту пропуску «Мостиська-Пшемисль» Галицької митниці ДМСУ прибув швидкісний електропоїзд «Інтерсіті+» сполученням Пшемисль-Львів-Київ № 705 Л. При здійсненні митних формальностей та митного контролю у русі у тимчасовій ЗМК перед початком митного контролю ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила.

В ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про наявні у нього товари, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а саме сир твердий в кількості 20 кг вартістю 7 євро та особисті речі.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №232», під час проведення митного огляду ручної поклажі та багажу в ОСОБА_1 було виявлено промислові товари, а саме: шорти джинсові в кількості 12 шт., штани джинсові в кількості 65 шт., куртка джинсова в кількості 7 шт., та продукти: сир твердий в кусках кількістю 21 шт., вагою 36 кг 700 г з метою перевезення в Україну. Сир твердий «STARY OLEDER» вагою 1,778 кг в упаковці виробника пропущено на митну територію, а 10 упаковок вагою 17,2 кг передані на склад митниці. Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_1 , до митного оформлення не надав.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Галицької митниці Держмитслужби Васецький Є.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста відсотків вартості предметів правопорушення у дохід держави, конфіскувати в дохід держави предмети вилучені протоколом про порушення митних правил №0388/209000/20 від 04.02.2020, стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а оскаржувана постанова необ`єктивна, невмотивована, незаконна та безпідставна.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові суд посилається на норму Митного кодексу стосовно визначення суми фактурної вартості товарів, що не підлягають письмовому декларуванню що стосується переміщення через пункти пропуску через державний кодон України, відкриті виключно для повітряного сполучення (1000 євро), а норма, що підлягає застосуванню в даному випадку стосується переміщення через пункти пропуску через державний кордон України через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення і становить 500 євро.

Вказує що базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро, або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Наголошує, що відповідно до ч.1 ст.378 МК пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1-24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу в будь-яких обсягах не дозволяється. Частиною 2 ст.378 МК обмеження, встановлене частиною першою цієї статті, не поширюється на: 1) алкогольні та тютюнові вироби, що ввозяться громадянами в кількостях та у способи, зазначені у частині другій статті 376 цього кодексу; 2) харчові продукти вагою до 10 кг в упаковці виробника, що надходять на адресу громадян у міжнародних поштових або експрес-відправленнях; 3) харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 Євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених КМУ; 4) домашніх тварин.

Вказує, що відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 переміщував 36 кг 700 г продуктів «сир твердий в кусках», що значно перевищує допустимі обмеження зазначені в постанові КМУ від 21.05.2012р. №434 «про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання». Вартість безпосередніх предметів правопорушення згідно висновку експерта Львівського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби від 03.0.32020 №108 становить 56 392, 00 грн.

Окрім того, вказує документів із зазначенням вартості переміщуваного товару 04.02.2020 ОСОБА_1 митному органу надано не було.

Представник митниці зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник надали суду документи невідомого походження, які на переконання апелянта, мають сумнівний характер, оскільки були надані більше ніж через три місяці після дати вчинення ним правопорушення, згідно якого вартість вилучених предметів правопорушення становить 995 польських, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.02.2020 року становить 231,70 євро (6 193,3 грн). відтак, вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, згідно наданих його представником документів менша у десять разів від вартості цього товару, визначеної митним органом.

На думку представника митниці, судом безпідставно надано перевагу одному доказу над іншим.

Апелянт зазначає, що на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 09.0.72020 дану справу було скеровано до Галицької митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки та належного оформлення для встановлення остаточної вартості вилученого за протоколом товару, а саме: сир твердий «STARY OLEDER» в упаковці виробника вагою 17,2 кг. 11.09.2020 року було отримано висновок експерта №5655-5656, в якому зазначається, що вартість вилученого товару, а саме: сир твердий «STARY OLEDER» в упаковці виробника вагою 17,2 кг становить 3317,19 грн.

Представник Галицької митниці Держмитслужби, зазначає, що таким чином, після проведення додаткової перевірки загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення у даній справі становить 59 709,19 грн.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не прибув, натомість подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що всі повноваження щодо здійснення захисту надаються захиснику Жиравецькому Т.М.

Заслухавши представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О. на підтримання поданої апеляційної скарги, захисника-адвоката Жиравецького Т.М., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що таку слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищезазначені вимоги законодавства суддею першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 472 МК України як недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Висновок судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Своє рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суддя мотивував тим, що громадяни України мають право ввозити на митну територію України за умови їх декларування харчові продукти для власного споживання, вартість яких не перевищує еквівалент 200 Євро та в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу. Таким чином, у ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 374 МК України не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді справи, даючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам у справі, прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відповідальність за яке настає у разі недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Положеннями ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці, у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги і оцінивши надані сторонами по справі докази щодо вартості вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0388/20900/20 від 04.02.2020 року товару, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги рахунок-фактуру №66/02/20 від 04.02.2020 року,з якого вбачається, що загальна вартість одягу скаладає 955 польських злотих, тобто їх вартість по курсу НБУ станом на день складення протоколу становить 6169,30 грн. (6,46*955=6169,3 грн),

Апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції про те, що висновок експерта Львівського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України Світлицькою X. № 108 від 3 березня 2020 року є неналежним та недопустимим доказом визначення вартості ввезеного товару (одягу) з огляду на те, що у висновку вказано, що для визначення вартості товару застосовано порівняльний (ринковий) підхід, з використанням аналогового методу, що базується на порівнянні споживчих властивостей об`єкта оцінки, зі споживчими властивостями, що є на даний час на внутрішньому ринку України. Інформація про вартість товарів отримана з торговельних мереж м. Львова та мережі Інтернет. Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у вказаному висновку експерта не враховано також того факту, що країна відправки таких товарів є Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України.

Також, зі змісту висновку вбачається, що вартість товару визначена станом на дату проведення дослідження (03.03.2020 року), що свідчить про його недопустимість, оскільки для встановлення об`єктивної істини у справі вартість товару повинна була б бути визначеною станом на момент нібито вчинення правопорушення (04.02.2020 року).

Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Поряд з цим, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

Окрім цього, відповідно до висновку експерта №№№5655-5656 від 11.09.2020 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи вартість сиру ТМ «Stary oleder» в кількості 17,2 кг, вилученого протоколом про ПМП №0388/20900/20 на території країни-імпортера Республіки Польща, за умови що він є належної якості, безпечний для споживання людьми, станом на 04.02.2020 визначається рівною: 3317,19 грн.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання», установлено, що громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу; без упаковки - у кількості, що не перевищує 2 кілограмів кожного найменування на одну особу; без упаковки - неподільного продукту, готового до безпосереднього вживання, у кількості не більше ніж по одному найменуванню на одну особу.Під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

Відповідно до рахунку-фактури №66/02/20 від 04.02.2020 року загальна вартість одягу складає 955 польських злотих, тобто їх вартість по курсу НБУ станом на день складення протоколу становить 6169,30 грн. Згідно висновку експерта №№5655-5656 від 11.09.2020 вартість сиру ТМ «Stary olеder» становить 3317,19 грн. Відтак, загальна вартість товару складає 9486,49 грн, що згідно з курсом НБУ на день складання протоколу становить 341,85 євро.

Оскільки ОСОБА_1 ввозив на митну територію України товар, вартість та вага якого не перевищувала відповідно 500 євро та 50 кг і такий товар письмовому декларуванню не підлягав, у ОСОБА_1 не виникало обов`язку декларувати товар й відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вартість переміщуваного ОСОБА_1 через митний кордон товару становить 9486,49 грн, разом з тим, з огляду на положення ч.1 ст. 374 МК України, визначена сума, в перерахунку згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 лютого 2020 року - дату складання протоколу про порушення митних правил відносно останнього, не перевищує дозволений еквівалент 500 євро.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2020 року, про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Євгена Ігоровича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк