Справа № 428/5239/20
Провадження №3/428/1384/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Солошенка П.В., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює ФОП « ОСОБА_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 330496 від 25.06.2020 року, 26.06.2020 року о 15 годині 00 хвилин, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул.Гагаріна, 66, в кафе «Шашличний двір», ОСОБА_1 будучи посадовою особою власником, не забезпечив та не проконтролював роботу працівників в одягнутих масках, не здійснював температурний скринінг працівників, не організував збір використаних ЗІЗ, чим порушив п.1, п.2, п.7, п.9 Постанови головного санітарного лікаря № 32 від 02.06.2020.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що він постійно здійснює контроль, температуру працівників вимірюють, прибирання проводять постійно, але про те, що це необхідно фіксувати в журналі він не знав, на даний час фіксується. Засіб для дезінфекції був, знаходився біло ходу до літньої площадки, після перевірки розмістили ще ближче до входу. Урни для збору використаних ЗІЗ, які закриваються також були, про те, що вони повинні бути підписані він не знав, одразу виправлено. Під час перевірки, він якраз їздив купувати медичні маски для персоналу та дезінфікуючий засіб. Хто був без маски сказати не може, оскільки коли повернувся до кафе, весь обслуговуючий персонал був у масках. ОСОБА_3 не є працівником закладу. Просив закрити провадження за відсутністю події та складу правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що працює у кафе «Шашличний двір» кухарем. В закладі весь персонал постійно перебуває у масках, перед початком роботи у всіх вимірюють температуру, неподалік від входу стоїть дезінфікуючий засіб для рук. ОСОБА_1 постійно все контролює. Для використаних масок та перчаток є окремі урни. Коли проводилась перевірка в залі кафе перебувала ОСОБА_3 , вона його знайома, просто зайшла у гості, не є працівником закладу, у неї була маска.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КпАП України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251,252,283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Згідно свідоцтва платника єдиного податку та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч. 2ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч. 3 цієї статті суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, тобто фізичних осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи-підприємці.

Таким чином, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, а також є суб`єктом господарювання, а тому на момент вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, на нього розповсюджувалася дія Постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В судовому засіданні було досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 25.06.2020 року, який складений компетентною особою, його зміст відповідає ст.256 КУпАП, рапорт інспектора Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області, письмові пояснення ОСОБА_1 , головного спеціаліста Держпродспоживслужби ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , оглянуто доданий відеозапис на підтвердження викладених в протоколі обставин.

Дослідивши надані суду докази та оцінивши їх, як кожен окремо так і в їх сукупності, та з`ясувавши обставини справи, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП виходячи з наступного.

Адміністративна відповідальність заст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06.04.2000 року, серед основних принципів профілактики інфекційних хвороб є дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності.

Згідно ст. 29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

11 березня 2020 року прийнято Постанову Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2», якою на території України встановлено карантин. Останні зміни до вказаної постанови внесено Постановою № 392 від 20.05.2020, згідно якої карантин діє до 22.06.2020 року. Проте Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 № 500 внесено зміни до Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020та визначено, що продовжено дію карантину до 31 липня 2020 року.

Також, 02.06.2020 року Постановою головного санітарного лікаря України внесено зміни до тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі - Рекомендації). Порушення пунктів 1, 2, 7, 9 якого інкримінується ОСОБА_1 .

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме норми Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушено ОСОБА_1 , в чому полягають ці порушення, тобто не розкрита суть адміністративного правопорушення.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 та оглянутого відеозапису події вбачається, що на час перевірки, а саме 25 червня 2020 року, ОСОБА_1 вказаних Рекомендацій дотримувався, вимірювання температури, періодичне прибирання проводив, але не фіксував це, урни з кришками та поліетиленовими пакетами наявні, місце для обробки рук, а також антисептиком облаштоване неподалік входу.

Як слідує з наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_3 , письмові пояснення якої додано до матеріалів, не була працівником закладу, наданий відеозапис не містить факсації відібрання її пояснень. Доказів на підтвердження того, що інші особи, зафіксовані на відеозаписі, які перебували у приміщенні без захисних масок є працівниками закладу суду не надано, письмових пояснень, чи інших доказів не додано.

Суд не приймає до уваги фотокопію з монітора комп`ютера, що долучена до матеріалів адміністративної справи, так як на них відсутні час, дата, та місце фіксації, і вона не свідчать про порушення ОСОБА_1 . Постанови головного державного лікаря №32 від 02.06.2020 року, та є недопустимими доказами по справі.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Європейський Суд у рішенні «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Кобров проти України» від 21.10.2011 повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, враховуючи вищевикладене сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд не наділений повноваженнями збирати докази по справі, а це є обов`язком посадової особи, що складає та направляє матеріали до суду, а також те, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тобто про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення в його діях, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник