"17" листопада 2020 р. Справа № 363/3386/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2020 року о 09 год. 45 хв. в смт. Димер по вул. Дніпровська, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chrysler днз. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та нечітка розмова.

Огляд ОСОБА_1 23 серпня 2020 року о 10 год. 11 хв. на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Alkotest «Drager 6810» в присутності двох свідків. Результат тесту встановив 1,17 ‰ (проміле) алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі, що підтверджується відповідним тест-чеком № 398.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, того ж дня, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП працівниками поліції відсторонено водія ОСОБА_1 від керував автомобілем Chrysler днз. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 436353, тест-чеком № 398, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.08.2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу, розпискою ОСОБА_2 від 23.08.2020 року, рапортом поліцейського від 23.08.2020 року, а також витягом з ІПС МВС України «Армор».

ОСОБА_1 в суді ствердив, що того дня він приїхав на ринок в смт. Димер разом з дружиною ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем зазначеним у протоколі. Коли його дружина пішла на ринок, то він залишився чекати її в автомобілі, при цьому пересів на водійське сидіння, де намагався відремонтувати програвач та одночасно розпивав алкогольний напій - пиво. В цей час до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на, що він погодився та пройшов такий огляд за допомогою приладу «Драгер».

З метою об`єктивного та всебічного розгляду справи судом викликано для дачі пояснень свідка ОСОБА_2 , яка до суду не прибула та при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 про обставини справи не свідчила, а лише отримала автомобіль на відповідальне зберігання.

Заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2.9.а. ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи ОСОБА_1 про те, що того дня автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 суд відкидає, як неспроможні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які застереження ОСОБА_1 та свідків залучених працівниками поліції стосовно цього у відомостях викладених в протоколі, письмових поясненнях, а також результатах та акті огляду на стан сп`яніння, коли свідок ОСОБА_2 до суду не прибула та про такі обставини справи не свідчила.

Невизнання вини ОСОБА_1 , з огляду на сукупність наявних у справі доказів, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинене.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

За таких підстав, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину у тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, ст. 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя