ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/566/20 Справа № 705/3637/20 Головуючий по 1 інстанції Гудзенко В.Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/3637/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 жовтня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 15.09.2020 о 00 год. 05 хв. по вулиці Слобідській в м. Умань керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: був відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду з метою визначення ступеня алкогольного сп?яніння у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що свідків під час складання адміністратвиних матеріалів взагалі не було, у зв'язку з чим в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудних камер поліцейського. Вважає, що під час його огляду в КПН «Уманська міська лікарня» було встановлено наявність в нього алкогольного сп`яніння - 0,24 ‰, що з урахуванням похибки є допустимою нормою, а тому вчинене ним адміністративне правопорушення є малозначним, і провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 22 КУпАП.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі,є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494784 від 15.09.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 15.09.2020 о 00 год. 05 хв. по вулиці Слобідській в м. Умань керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: був відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду з метою визначення ступеня алкогольного сп?яніння у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України(а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, та згідно яких в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки вказував, що він дійсно вживав алкогольні напої (а.с.3,4);

- даними відеозапису з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Крім того, апелянт під час розгляду справи місцевим судом вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, визнавав та щиро каявся.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 визнав, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що продувати прилад Драгер не захотів, оскільки боявся.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу були відсутні свідки є безпідставними та спростовуються: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 494784 від 15.09.2020, в якому зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та наявні їх підписи, також в матеріалах справи містяться письмові пояснення вказаних свідків.

Апеляційним судом не встановлено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про відсутність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а тому посилання апелянта на їх відсутність є необґрунтованими та нічим не підтверджені.

Доводи апелянта про те, що він за самозверненням пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Умансьра міська лікарня», та з врахуванням похибки приладу він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, є неприйнятними, оскільки останньому ставиться в вину не керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що також передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт вказує на порушення вимог КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» під час огляду його на стан алкогольного сп`яніння, однак вказані доводи є безпідставними, оскільки такий огляд взагалі не проводився, так як протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про необхідність закриття провадження у справі щодо нього на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України.

За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналіз вказаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Наведене у своїй сукупності вказує на правильність ухвалення судом першої інстанції рішення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення, тому слід відмовити апелянту у звільненні його від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, доводи апелянта про необхідність скасування постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 жовтня 2020 року та звільнення його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, вважаю безпідставними та необґрунтованими.

В матеріалах справи (а.с. 5) міститься диск з відеозаписом на якому зафіксовано факт відмови апелянта від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому його доводи про відсутність вказаного диску не узгоджуються з матеріалами справи.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є неспроможними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка