ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/438/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Шкільняка Б.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десяти тисяч двохсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови 06.08.2020 року близько 13 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Мерседес Бенц, номерний знак НОМЕР_1 , в с. Прошова по вул. Центральній Тернопільського р-ну Тернопільської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки у присутності двох свідків із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820, на табло якого висвітлився показник 1,01 %о. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шкільняк Б.М. просить поновити строк апеляційного оскарження, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.09.2020 року скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги мотивує тим, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Зазначає, що підпис ОСОБА_1 у акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній, що свідчить про незгоду ОСОБА_1 з результатами проведеного працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння. Стверджує, що долучений до матеріалів справи відеозапис є не повний та не відображає повністю всіх деталей та обставин спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими. Звертає увагу суду на те, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 взагалі не роз`яснили останньому його права, передбачені Конституцією України та ст.268 КУпАП, а також процедуру та порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та не повідомили, які ознаки алкогольного сп`яніння ними було виявлено. Апелянт зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть вважатись належним доказом правомірності притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки дані особи в судовому засіданні суду першої інстанції безпосередньо судом не допитувалися. Адвокат Шкільняк Б.М. зазначає, що в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому результати проведеного огляду є недійсні. Апелянт зазначає, що оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466861 від 06 серпня 2020 року, складений поліцейським Ананьєвою А.А. за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , є недопустимим доказом. Стверджує, що судом першої інстанції грубо порушено права ОСОБА_1 передбачені ст.268 КУпАП та Конституцією України, так як судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без його участі. Зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з 01 липня 2020 року віднесене до кримінальних проступків, диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП в частині керування автомобілем вилучена з вказаного нормативного акту.

Заслухавши доводи захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 15.09.2020 року, то його слід поновити, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі. Копія постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП була направлена йому 15 вересня 2020 року та вручена йому 03 жовтня 2020 року. Апеляційна скарга адвоката Шкільняка Б.М. подана 09 жовтня 2020 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийдуть до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким до Кримінального кодексу України включено ст.286-1 КК України. Цією статтею передбачено кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В подальшому зміни до ст.286-1 КК України не вносились і станом на день винесення оскарженої постанови та на час апеляційного розгляду вона діє в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, а тому притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з наведених вище підстав є неможливим і постанова суду в частині визнання останнього винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підлягає скасуванню.

За наведених обставин, без перевірки та встановлення дійсних фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність застосування у даному випадку положень ст.253 КУпАП, тобто направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідному органу досудового розслідування.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до переконання про необхідність застосування у даному випадку положень ст. 253 КУпАП, тобто направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідному органу досудового розслідування, не вдаючись при цьому до перевірки фактичних обставин вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вимоги сторони захисту про закриття провадження є передчасними, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 253, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Лучківа Б.Б. адвокату Шкільняку Б.М. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шкільняка Б.М. - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП передати до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області в порядку ст.253 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя