Справа № 504/2379/20
Провадження № 3/504/1712/20
П О С Т А Н О В А

29.09.2020смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, водій ФОП ОСОБА_2 ,

фактично проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

ІПН відсутній у справі,

за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 -5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 року о 10.10 год. ОСОБА_1 на автошляху Одеса- Новоазовськ 21 км+700 метрів, що в Одеській області Лиманському районі, керував автомобілем ДАФ, НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , на якому встановлені два проблискових маячки помаранчевого кольору без відповідного дозволу уповноваженого органу МВС, Нацполіції, чим допустив порушення п. 2.1 в ПДР України.

ОСОБА_1 свою винуватість в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку:

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 31.3 г ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Статтею 122-5 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Під спеціальним світловим сигнальним пристроєм слід розуміти світловий пристрій, що має змінну частоту світлових імпульсів та який дозволяється встановлювати тільки на оперативні або спеціальні транспортні засоби.

Порядок встановлення та використання на транспортному засобі спеціальних світлових та звукових пристроїв регулюється Інструкцією про порядок видачі та обліку дозволів на встановлення та використання спеціальних світлових та звукових пристроїв, затвердженою наказом МВС України від 22.08.2005 року за № 364.

Разом із тим, матеріали адміністративної справи не містять відомості про призначення та технічні характеристики виявлених пристроїв (проблискових маячків) в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 .

Докази того, що ці пристрої є спеціальними світловим сигнальним пристроєм, із змінною частотою світлових імпульсів та змінною основною частотою відповідно, та що вони є у робочому стані і придатні до використання, - відсутні.

Оскільки закон містить заборону експлуатації транспортного засобу лише у разі його обладнання спеціальними сигналами, складений протокол відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як не містить вказівки про відповідність встановлених на автомобілі світлових пристроїв нормам ДСТУ 3849-99 (які визначають технічні характеристики спец сигналів).

Крім того, керування транспортним засобом із встановленими сигнальними пристроями, про що йдеться у протоколі, не є тотожними поняттю встановлення і використання на транспортних засобах спеціальних світлових та звукових сигнальних пристроїв, про що зазначено в диспозиції ст. 122-5 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, при вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

З урахуванням усіх наведених вище обставин справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.

У своїй справі « ОСОБА_4 та інші проти України» Суд наголосив, втручання становитиме порушення статті 11 Конвенції, якщо воно не було «встановлено законом», не переслідувало одну або більше легітимних цілей та не було «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених цілей. Суд повторює, що вислів «встановлено законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість за необхідності шляхом надання відповідної допомоги передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може спричинити відповідна дія (див., наприклад, рішення у справі «Маестрі проти Італії» (Maestri v. Italy) [ВП], заява № 39748/98, п. 30, ECHR 2004?I).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі слід закрити.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 122-5, п.1 ч.1 ст.247, 283, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-5 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів від дня її винесення.

Суддя В.К. Барвенко