ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 Справа №607/16742/20

Провадження № 3/607/6019/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №717575 від 29 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року о 15 год. керівником супермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Стуса, 1 в м. Тернополі ОСОБА_1 не вжито відповідних заходів щодо неуможливлення подальшої діяльності торгового ряду «Ало», «Дитячі іграшки», чим порушила підпункт 3 пункту 15 постанови КМ України №641 від 22 липня 2020 року із змінами та доповненнями в період дії на території м. Тернополя «червоної зони» та згідно протоколу № 33 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 24 вересня 2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 7 та 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КУпАП України, суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Спираючись на викладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Окрім того, суть вчиненого правопорушення, викладеного в протоколі серії АПР18 №717575 від 29 вересня 2020 року, не відповідає змісту обмежувального припису, викладеного в пп.3 п.15 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, порушення вимог якої інкриміновано ОСОБА_1 .

Також, з огляду на те, що з часу прийняття Постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року до дня складання протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2020 року, в неї неодноразово вносились зміни, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена редакція нормативного акту, на який посилаються працівники поліції.

Наведені вище обставини свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 приписам ст.256 КУпАП, якими регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, досліджуючи матеріали адміністративної справи, судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, в якості свідка, зазначено ОСОБА_2 , який надав письмові пояснення від 29 вересня 2020 року, долучені до протоколу, з яких вбачається, що він працює у Держпродспоживслужбі м. Тернополя та цього ж дня, разом із працівниками поліції відвідували супермаркет « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 та виявили порушення умов карантину, а саме: працювали торгові кіоски мобільних телефонів та дитячих іграшок.

Вирішуючи питання про наявність у зазначених поясненнях інформації, необхідної для встановлення обставин, які підлягають доказуванні у даній справі, суд відзначає, що відповідно до п.п.3 п.15 постанови КМ України №641 від 22 липня 2020 року із змінами, чинними на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , заборонялося на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки, приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сферах культури, кінотеатрів, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, спортивних залів, фітнес-центрів, торговельного і побутового обслуговування населення. У вказаних поясненнях відсутні відомості про прийом відвідувачів наведеним у протоколі закладом.

Враховуючи зазначене, письмові пояснення ОСОБА_2 від 29 вересня 2020 року, як і рапорт інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Ліхачевського І.Т. від 29 вересня 2020 року, суд до уваги не бере, оскільки такі не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, а отже не можуть бути доказом по даній справі.

Крім цього, на підтвердження обвинувачення, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис та фотографія, однак такі не можуть вважатися доказами вини ОСОБА_1 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого проводиться розгляд справи, відсутні будь-які відомості щодо проведення фото та відео фіксації правопорушення; в протоколі не зазначено, що будь-які фото- чи відеоматеріали долучаються до матеріалів справи; і, крім того, вказані фотографії та відеозапис жодним чином не свідчать про факт обслуговування відвідувачів в супермаркеті « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Також, до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 являється особою, відповідальною за роботу супермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Стуса, 1 в м. Тернополі, чи є його керуючою, а відповідно, несе відповідальність за ст. 44-3 КУпАП за порушення правил карантину, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №717575.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна