Справа № 364/985/20
Провадження № 3/364/254/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 16.10.2020 р. від Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі Володарське ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області) зі складеним згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) протоколом про адміністративне правопорушення від 26.09.2020 р. серії АПР18 № 207802, стосовно притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 10.09.2020 р. за названим місцем свого фактичного проживання в смт Володарка ухилилась від своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушивши статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства», чим спричинила загрозу здоров`ю, не піклувалась про здоров`я.

Справа призначена до розгляду на 28.10.2020 р. та знята з розгляду на підставі наказу голови суду від 19.10.2020 р. № 22-АС через встановлення карантинних обмежень у зв`язку з виявленням підтвердженого випадку захворювання на COVID-19 у працівника суду.

У судовому засіданні 06.11.2020 р. ОСОБА_1 частково ствердила обставини вчинення правопорушення, зазначені в згаданому протоколі та визнала свою вину, проте не змогла пояснити в чому саме, які саме обов`язки не виконала вона не знає. Додатково пояснила, що разом із чоловіком (шлюб не зареєстрований) виховує двох синів: старший син вже є повнолітнім, а молодший ОСОБА_2 , 2009 р.н., вже 9 років як хворіє на цукровий діабет у тяжкій формі, через що має проблеми з печінкою, час від часу страждає від печінкових коліків, болів у животі, як це сталося пізно увечері 5 вересня близько 21 год. Її вина полягає в тому, що вона, дійсно, була випившою, оскільки повернулася з дня народження своєї знайомої. Проте здоров`я своєї дитини під загрозу не ставила, уколи робила своєчасно та своєчасно викликали швидку допомогу, останню викликав старший син зі свого мобільного телефону, поки вона збирала необхідні речі до лікарні. Також зазначила, що письмові пояснення, додані до протоколу, писала не вона, а працівник поліції, вона лише їх підписала, але що там точно було викладено, вона не пам`ятає.

Присутня у судовому засіданні представник Служби у справах дітей та сім`ї Володарської районної державної адміністрації Київської області, головний спеціаліст цієї Служби ОСОБА_3 повідомила суд про те, що ця сім`я в них на обліку не перебувала, але 06.09.2020 р. до Служби поступив дзвінок з місцевої лікарні про те, що до них доставлена дитина в тяжкому стані із цукровим діабетом. Десь 07.09.2020 р. працівники Служби відвідали родину, діти спочатку були самі, в будинку брудно, повторно перевірили десь через годину ОСОБА_1 вже була вдома з ознаками алкогольного сп`яніння, була агресивна. Надалі вони відвідували родину 12.10.2020 р., з`ясувавши, що ОСОБА_1 вже виправила ситуацію, в їх будинку чисто, прибрано, наявні продукти харчування.

Інспектор з ювенальної превенції Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Давидовський В.В., яким складено зазначений протокол, у суді пояснив, що про те, що у нього виник сумнів відносно того, чи отримала дитина ОСОБА_1 своєчасно необхідний йому укол, неотримання якого могло створити загрозу його здоров`ю, проте ним ці обставини, зокрема, в лікарні та/або в лікаря не перевірялися. Тому доказів на підтвердження того, що саме бездіяльність ОСОБА_1 призвела до тяжкого стану дитини, він надати не може. Проте ОСОБА_1 у вересні часто була в стані сп`яніння, але докази цього у матеріалах справи також відсутні.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її дочки, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Судом з відомостей протоколу та пояснень учасників справи встановлено, що або 05.09.2020 р. (з показів ОСОБА_1 ), або 06.09.2020 р. (коли зі слів представника Служби у справах дітей та сім`ї вони отримали повідомлення з лікарні) або 10.09.2020 р. (дата, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення) неповнолітня дитина ОСОБА_1 її син ОСОБА_2 , 07.06.2009 р., був доставлений до місцевої лікарні.

Водночас відомості (та докази) відносно як точної дати госпіталізації названої дитини, так і підстав для цього, діагнозу, а також причин, що призвели до його, як сказано в засіданні, тяжкого стану в матеріалах справи відсутні, в тому числі докази того, що наведе сталося через поведінку ОСОБА_1 , яка в засіданні стверджувала протилежне, фактично заперечуючи свою вину у невиконанні батьківських обов`язків.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення до згаданого протоколу додано лише її письмові пояснення та пояснення двох працівників соціальних служб, копію паспорта ОСОБА_1 та свідоцтва про народження її неповнолітнього сина, звернення Служби у справах дітей та сім`ї до відділку поліції щодо ініціювання питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 21.09.2020 р. та акт обстеження її житлово-побутових умов від 16.09.2020 р., згідно з яким у будинку брудно, проте для дитини створено умови у вигляді окремого спального місця, є одяг та взуття за сезоном.

Таким чином, судом не встановлено, що саме було вчинено ОСОБА_1 10.09.2020 р. (дата, зазначена в протоколі), які саме її дії в цей день призвели до загрози здоров`я дитині, а так само відсутні будь-які матеріали та докази щодо протиправності дій ОСОБА_1 до цього дня, зокрема протягом 05-06.09.2020 р., що призвели або могли призвести до загрози здоров`ю її дитині.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 Сімейного кодексу України).

Водночас за визначенням статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 р. у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, від 30.05.2013 р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 р. у справі № 761/26744/19, від 23.09.2019 р. у справі № 753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

З огляду на це та відсутність у протоколі та доданих до нього матеріалах жодних доказів на ствердження і підтвердження того, які саме батьківські обов`язки порушила ОСОБА_1 , беручи до уваги також суперечливість обставин справи, в тому числі дати подій, викладених у протоколі та тих, що повідомлені в судовому засіданні учасниками справи, а сам інспектор вказав, що ним лише було поставлено під сумнів, але не перевірено своєчасність догляду ОСОБА_1 за дитиною і надання нею медичних препаратів дитині, тому суд за таких обставин дійшов до висновку, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами.

Керуючись частиною першою статті 184 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Копію цієї постанови суду надіслати прокурору та до ВолодарськогоВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області до відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.