КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Чубко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Чубко Юлії Михайлівни інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керуванням транспортним засобом строком на 6 місяців,

- провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 20 червня 2019 року приблизно о 20.55 год. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській 22, керуючи автомобілем «Шкода» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.10 а), 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.ст. 122-4,124 КУпАП.

Крім того, як зазначено у постанові суду, у матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 29 липня 2020 року о 20.55 год. ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме пиво «Оболонь світле» після ДТП. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. чим порушив вимоги п. 2.10 г), 2.5 ПДР України, тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння водія не проводився, рішення про звільнення водія від проведення такого огляду відсутнє. Тобто відсутні докази вживання водієм алкоголю наркотиків чи лікарських препаратів. Водій ОСОБА_1 під час складання протоколів та оформлення матеріалів на законну вимогу поліцейського відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, що можливо містить склад іншого адміністративного правопорушення, однак, такі дії ОСОБА_1 не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Чубко Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині виду накладення адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що з постановою ОСОБА_1 не погоджується через накладення стягнення, яке не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника та через суворість призначеного правопорушнику покарання.

Як зазначає апелянт, вину у порушенні ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 визнає повністю, як і не заперечує обставини, що викладені в протоколі, але вважає, що був позбавлений можливості надати суду всі документи, що мали істотне значення для прийняття рішення по справі.

Захисник Чубко Ю.М. вказує на те, що ОСОБА_1 заперечує притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, оскільки місце дорожньо-транспортної пригоди не покидав. Автомобілі прибрали за обоюдною згодою з потерпілим. На приїзд поліції ні потерпілий, ні ОСОБА_2 не очікували, оскільки її не викликали, що підтверджується матеріалами справи.

Апелянт зазначає про те, що районним судом не було обговорено питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Сторона захисту акцентує увагу на тому, що ОСОБА_2 свою вину визнав повністю за ст. 124 КУпАП, має на утриманні батьків-пенсіонерів, що потребують матеріального забезпечення, а також, виходячи з того, що робота ОСОБА_1 передбачає необхідність керувати транспортним засобом та іншого доходу, ніж заробітна плата, не має, просить суд апеляційної інстанції пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, шляхом накладення штрафу, змінивши постанову суду від 17 вересня 2020 року в частині накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, не з`явився з поважних причин, захисник просить розглядати справи за відсутності ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. До ОСОБА_1 претензій не має, оскільки шкоду, заподіяну в результаті ДТП, йому відшкодовано у повному обсязі. Поліцію він не викликав, оскільки всі питання з ОСОБА_1 були вирішені мирним шляхом. Просить не застосовувати до ОСОБА_1 найсуворіше стягнення у виді позбавлення права керування, надавши можливість працювати та заробляти кошти, обмежившись покаранням у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова місцевого суду - зміні з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова суду щодо ОСОБА_1 не оспорюється в частині закриття провадження за ч. 4 ст. 130 КУпАП, в цій частині висновок суду першої інстанції не перевіряється.

Що ж стосується вимог апеляційної скарги щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 2.10 а), 13.1 ПДР України обґрунтовується наявними у справі доказами, які досліджені судом першої інстанції та знайшли своє відображення в оскаржуємій постанові: відомостями, викладеними у протоколах серії ДПР18 № 400414, серії ДПР18 № 400415 від 20 червня 2020 року, схемою ДТП та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно з яким ОСОБА_1 на запитання патрульного пояснив, що, керуючи автомобілем «Шкода», не впорався з керуванням та зачепив припаркований автомобіль. Після чого він прийняв рішення відкотити автомобіль в сторону, щоб не загороджувати проїзд.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.

Що стосується доводів апеляційної скарги про накладення на ОСОБА_1 суворого адміністративного стягнення, то вони є слушними.

Так, при накладенні адміністративного стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців, яке застосовується, відповідно до вимог ч. 2 ст.. 30 КУпАП, до правопорушника за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, судом першої інстанції не були враховані, згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, та інші обставини справи.

Відповідно до матеріалів справи а ні ОСОБА_1 , а ні потерпілий ОСОБА_3 у поліцію з приводу ДТП не звертались (ас. 27-28), ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, в т.ч. за порушення Правил дорожнього руху України, не притягувався, вчинив правопорушення з необережності, працює, за місцем роботи характеризується позитивно (ас. 45-46), має батьків пенсійного віку (ас. 47-48), потерпілий просить не позбавляти права керування ОСОБА_1 , одночасно зазначаючи, що питання відшкодування заподіяної шкоди з ОСОБА_1 вирішено, а тому, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, ступеню вини ОСОБА_1 та його особи, за відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, враховуючи думку потерпілого, апеляційний суд вважає можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений районним судом.

Так, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, передбачено стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

При вчиненні особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, передбаченого адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

При цьому, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, думку потерпілого, дані про особу ОСОБА_1 , доходжу висновку про можливість зміни виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 на штраф в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Чубко Юлії Михайлівни інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керуванням транспортним засобом строком на 6 місяців,

провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, - змінити в частини накладення адміністративного стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, на штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 340 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва