ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1843/20

22 жовтня 2020 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П. В.

з участю захисника адвоката Ярмошика В.Г.

розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 330707 ОСОБА_1 23 липня 2020 року в 23 год. 16 хв. В м. Рівне по вул.. Соборна, 190 керував транспортинм засобом Mercedes Benz E320, н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп"яніння, а саме мав неприродну блідість обличчя, розширені зіниці які не реагували на світло, поведінка, що не відповідає обстановці і від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні гр-н ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що був безпідставно зупинений працівниками поліції. Поліцейські пояснили, що причина зупинки - не підсвічується номерний знак. Він заперечив проти цього та показав, що дві лампочки підсвітки горять. У відповідь поліцейські звинуватили його у керуванні автомобілем в стані наркотичного сп`яніння і пропоновали пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Він відмовився їхати в медичний заклад, однак погодився пройти огляд на місці зупинки. Проте йому відмовили в проведенні огляду на місці і склали протокол про адмінправопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ярмошик В.Г. заявив клопотання про закриття провадження по справі в зв`язку з тим, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції було допущено порушення вимог нормативних актів про порядок освідування на стан наркотичного сп`яніння та у в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також зазначив, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено і йому не було роз`яснено його права, зокрема право на отримання правової допомоги. В протоколі про адмінправопорушення невірно зазначено місце зупинки та складання протоколу. Крім того надав суду аналіз протоколу про адмінправопорушення, відеозапису та долучених до протоколу документів.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до протоколу документи та відеофайли дійшов до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) хоч і за національним законом (ст. 130 КупАП) особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ. яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Також в деяких справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України», та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції (право на справедливий суд).

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачені підстави для зупинки транспортного засобу, в тому числі у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Відповідно до частини третьої вищеназваного закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із відеофайлу поліцейський після зупинки пояснив, що причина зупинки - не підсвічується номерний знак. Проте, як вбачається із того ж відеофайлу дві лампочки підсвітки номерного знаку горіли.

Частиною шостою ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом… з неосвітленим номерним знаком. З вищезгаданого відеофайла не вбачається, що на автомобілі ОСОБА_1 не освітлений номерний знак. Крім того його не було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений по надуманій причині неосвітлений номерним знак. Зважаючи на те, що працівниками поліції було безпідставно здійснено зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 виникає сумнів у законності їх послідуючих дії.

Також відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан спяніння регулюється статтею 266 КУпАП та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до ч. 2 і 3 ст. 266 КупАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В даному випадку, працівник поліції, у разі перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, зобов`язаний був запропонувати йому пройти на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. З цією метою він повинен був запросити двох свідків і в їх присутності проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Після цього працівник поліції повинен провести огляд на стан сп`яніння.

У разі відмови ОСОБА_1 на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, працівник поліції зобов`язаний був вказати про це в протоколі, а далі повинен був забезпечити його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп`яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Разом з цим, із досліджених в судовому засіданні доказів не вбачається, щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Із долучених до протоколу про адмінправопорушення відеофайлів вбачається, що ОСОБА_1 сам просив провести огляд на місці зупинки транспортного засобу, проте, йому всупереч ст. 266 КУпАП було відмовлено.

До протоколу про адмістративне правопорушення долучено акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засовів складеного 23.07.2020 р. В 23-20 год.. Згідно цього акту огляд не проводився, але в ньому зазначені свідки, які були присутні при складанні цього акту та містяться їх підписи. Разом з тим, згідно долучених до протоколу відеозаписів свідки були залучені лише в 23-25 год.. Оформлення поліцейським неправдивого документу також ставить під сумнів законність дій поліцейських.

Крім того, посилання поліцейських на п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 та наполягання на огляді ОСОБА_1 лише в медичному закладі є незаконним, оскільки це суперечить ч. 2 ст. 266 КупАП. Інструкція про порядок № 1452/735 є підзаконним актом і не може суперечити ч.2 ст. 266 КУпАП, за якою огляд водія на стан сп`яніння, в т.ч. й наркотичного чи іншого, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, тобто саме на місці зупинки. І лише після чого, за наявності відповідних правових підстав, огляд може бути проведений у відповідному закладі охорони здоров`я після направлення водія для такого огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Оскільки, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення було допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом.

Суд також відзначає, що із переглянутих відео файлів вбачається, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, зокрема право на правову допомогу. Як вбачається із відефайлів працівники поліції перешкоджали ОСОБА_1 у спілкуванні по телефону із адвокатом. Аналогічно при залученні свідків не було встановлено їх особи і не роз`яснено їх права.

Крім того, як вбачається з відеофайлу під час складання протоколу про адмінправопорушення, ОСОБА_1 повідомив, що не вміє писати українською мовою, оскільки, сімнадцять років жив в Іспанії і там навчався. Проте працівниками поліції було проігноровано це повідомлення і ОСОБА_1 не було запропоновано звернутися до перекладача.

Згідно ст.. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Разом з тим із наданий захисником доказів вбачається, що місце зупинки зазначено невірно вул.. Соборна, 190 замість Соборна, 112.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищесказане суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена і провадження по справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного адмінправопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяП. В. Олійник