Номер провадження: 33/813/1019/20
Номер справи місцевого суду: 522/879/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року провадження по справі відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №169700 від 14.12.2019 року встановлено, що 14.12.2019 року о 14 год. 50 хв. у м. Одеса по вул. Скиданівська, 5, ОСОБА_2 керуючи т/з Mercedes-Benz Vito 120 CDI д/н НОМЕР_1 , не впевнився в безпеці руху, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з Volkswagen Touareg д/н НОМЕР_2 , котрий рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали пошкодження

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року, визнати винним ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та притягнути його до передбаченої законом відповідальності.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що про винесення вказаної постанови він дізнався лише 24.07.2020 року під час розгляду іншої справи про адміністративне правопорушення. Про час та місце розгляду справи його не було повідомлено належним чином.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що в рамках розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, мін має статус «потерпілий». Суд першої інстанції формально підійшов до вивчення матеріалів цієї справи, належним чином не дослідив всі докази, що призвело до ухвалення незаконної постанови. Судом взагалі не досліджувалися пояснення, які надавалися потерпілим, не досліджувалася таблиця пошкоджень транспортних засобів, не надано оцінки іншим фактом. Згідно зі схемою ДТП автомобіль ОСОБА_1 перебуває на середній смузі, а автомобіль ОСОБА_2 перебуває у крайній лівій смузі. Місце зіткнення транспортних засобів розташоване на середній смузі, а не на лівій, в якій знаходився ОСОБА_2 , який ознайомився зі схемою ДТП та поставив свій особистий підпис, не подавши при цьому жодних зауважень.

З метою забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, апеляційним судом його було повідомлено про судові засідання на 23.09.2020 року, 21.10.2020 року та 29.10.2020 року. В судове засідання апеляційного суду 23.09.2020 року ОСОБА_1 прибув, однак воно було відкладено в зв`язку з неявкою іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 .

В наступне судове засідання, яке було призначено на 21.10.2020 року прибув інший водій - учасник ДТП ОСОБА_2 , однак в зв`язку з неявкою ОСОБА_1 воно також було відкладено. В подальшому, в судове засідання апеляційного суду, призначене на 29.10.2020 року жоден з учасників дорожньо-транспортної події не прибув, про поважні причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне провести розгляд за їх відсутності та прийняти відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Перевіривши доводи клопотання, апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд був проведений за відсутності ОСОБА_1 , який був учасником ДТП, що вказує на необізнаність останнього з прийнятим судом рішенням.

На підтвердження доводів апелянта про те, що вів не був повідомлений про час та місце розгляду справи, то матеріали справи не містять жодної судової повістки про виклик його в судове засідання. Також не міститься даних про вручення або направлення копії оскарженої постанови ОСОБА_1 .

Зазначені апелянтом обставини щодо обізнаності про прийняте судом рішення 24.07.2020 року та подання останнім апеляційної скарги 28.07.2020 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п.13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до матеріалів справи відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №169700 від 14.12.2019 року, згідно якого 14.12.2019 року о 14 год. 50 хв. у м. Одеса по вул. Скиданівська, 5, ОСОБА_2 керуючи т/з Mercedes-Benz Vito 120 CDI д/н НОМЕР_1 , не впевнився в безпеці руху, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з Volkswagen Touareg д/н НОМЕР_2 , котрий рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Із вказаним протоколом ОСОБА_2 не погодився та надав особисті пояснення (а.с. 4), в яких зазначив, що він рухався в лівій полосі руху, та саме з вини водія Volkswagen Touareg сталася дорожньо - транспортна пригода, оскільки водій Touareg почав випереджати авто, яке було попереду нього, водій якого пропускав авто, яке виїжджало зі стоянки. Під час випередження ОСОБА_1 здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 .

З наявної в матеріалах справи схеми ДТП вбачається, що наявності трьох смуг руху, як зазначає в своїй апеляційні скарзі ОСОБА_1 , схема ДТП не містить.

Твердження апелянта про те, що місце зіткнення транспортних засобів знаходилося на середній смузі, спростовується тим, що ширина проїзної частини, згідно зі схемою ДТП, 8,9 метра, а відстань від краю проїзної частини та місця зіткнення складає 2,3 метра.

Також не відповідають заявленим в апеляційній скарзі твердження ОСОБА_1 про перебування його автомобіля в середній смузі руху, оскільки, як вже зазначалося вище, дані щодо наявності трьох смуг руху схема ДТП не містить, а наданими ним на місці ДТП поясненнями (а.с. 5) заявлені інші обставини - здійснення руху в лівій смузі, що суперечить схемі ДТП, іншим матеріалам провадження.

Сам по собі факт складання протоколів відносно обох водіїв не може свідчити про встановлення винуватцем ДТП конкретного водія.

Відповідальність за порушення ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідивши наявні в матеріалах докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 дотримався вимог законодавства, повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно оцінив наявні в матеріалах справи докази, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов