Справа №461/8335/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми штрафу та судового збору за постановою суду від 03 листопада 2020 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про повернення їй помилково сплачених сум штрафу, судового збору та витрат за зберігання товарів на складі митниці, вказуючи, що оплату даних сум внесла помилково замість свого чоловіка ОСОБА_2 , якого було притягнуто до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень; вилучений, згідно протоколу №1968/20900/20 від 02.10.2020 року, товар вирішено повернути ОСОБА_2 для вивезення за межі території України або здійснення його митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів; стягнуто з ОСОБА_2 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил 372,87 гривень; стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 13.11.2020 року.

Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 18.11.2020 року, платник: ОСОБА_2 , номер квитанції 0.0..1, отримувач: ГУК у м. Києві проведено оплату судового збору в розмірі 420,40 гривень.

Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 18.11.2020 року, платник: ОСОБА_2 , номер квитанції 0.0..1, отримувач: Держказначейська служба України в м. Києві, проведено оплату витрат за зберігання на складі митниці в сумі 372,87 гривень.

Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 18.11.2020 року, платник: ОСОБА_2 , номер квитанції 0.0..1, отримувач: Держказначейська служба України в м. Києві, проведено оплату штрафу в сумі 1700,00 гривень.

Таким чином, платником сум штрафу, витрат за зберігання на складі митниці та судового збору, відповідно до наведених квитанцій є особа, яку було притягнуто до відповідальності.

Отже, долучені до заяви дублікати квитанцій спростовують доводи заявниці, оскільки суд надає перевагу оригіналам платіжних документів, а не їх дублікатам. Більше того, дублікати надані заявницею містять розбіжності в частині зазначення платника та номерів цих платіжних документів. Крім того, заявниця жодним чином не обґрунтовує свою заяву, з точки зору наведення причин допущеної помилки.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що постанову суду від 03 листопада 2020 року виконано особою, яку було притягнуто до відповідальності, платником, згідно квитанцій на оплату штрафу, судового збору та витрат за зберігання на складі митниці є сам ОСОБА_2 , вважаю, що законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.304 КУпАП, -

постановив:

У задоволенні заяви відмовити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.