Справа № 308/9651/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кузьми К.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера,

визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 копійок.

Згідно постанови, 10.08.2019 о 15 год. 40 хв. у с. Минай по вул. П. Карпатського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є безпідставною та незаконною. Зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи та матеріали справи не містять доказів належного повідомлення апелянта про час та місце судового розгляду. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є всі підстави для повернення матеріалів справи на дооформлення. Зокрема вважає, що у протоколі не вказано суть адміністративного правопорушення, відомості чи притягувався раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не заповнено графу «до протоколу додаються», не здійснено записи друкованими літерами. Вказує, що працівник поліції не роз`яснив йому його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували, що він керував транспортним засобом, також зазначає що не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та транспортним засобом взагалі не керував, дане твердження на його думку підтверджується і рапортом від 10.08.2019, згідно якого автомобіль був припаркований. Окрім того, зазначає, що свідки його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не були допитані місцевим судом у судовому засіданні. В оскаржуваній постанові зазначено помилкову дату народження ОСОБА_1 10.08.1953, замість правильної 10.01.1953. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 27.10.2019. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.11.2019 клопотання ОСОБА_1 задоволено та поновлено йому строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2019.

У серпні 2020 року адвокат Кузьма К.К., що діє в інтересах ОСОБА_1 , заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Клопотання мотивоване тим, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), яким скасовано адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисницю - адвокату Кузьму К.І., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 10.08.2019 о 15 год. 40 хв. у с. Минай по вул. П. Карпатського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що ОСОБА_1 підписав протокол без жодних зауважень та надання будь-яких пояснень по суті порушення (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога у Закарпатському обласному наркологічному диспансері (а. с. 2).

З рапорта поліцейського взводу реагування Ужгородського МВ УПО в Закарпатській області Маринець П. від 10.08.2019 вбачається, що під час несення служби 10.08.2019 їх зупинив громадянин, який повідомив, що невідомий йому громадянин з явними ознаками алкогольного сп`яніння перебуває за кермом автомобіля марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 і намагається поїхати від узбіччя. Водієм автомобіля виявився ОСОБА_1 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було викликано ГШР-1 Ужгородського РВП (а. с. 3).

Із рапорта поліцейського СРПП № 3 Ужгородського ВР поліції УВП ГУНП в Закарпатській області Лісняк С.С. від 10.08.2019 слідує, що під час несення служби 10.08.2019 поступило повідомлення про те, що у с. Минай по вул. П. Карпатського працівниками ДСО було зупинено автомобіль марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. По приїзді на місце події було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 (а. с. 4).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При цьому в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 10.08.2019 він під`їхав на своєму автомобілі до магазину, що знаходиться у с. Минай по вул. П. Карпатського Ужгородського району. Вийшовши з автомобіля, зайшов до магазину, де виявив, що в нього відсутні грошові кошти для придбання товару. Тому повернувся до автомобіля за коштами. У цей момент під`їхали поліцейські, які повідомили йому про надходження повідомлення про його перебування у стані алкогольного сп`яніння та попросили пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. У зв`язку з тим, що був схвильований, тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначене також спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський СРПП № 3 Ужгородського ВР поліції УВП ГУНП в Закарпатській області Лісняк С.С., який відбирав пояснення у громадян - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідків відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, був упередженим при складанні пояснень, що в нього були підстави для фальсифікації пояснень, був упередженим при проведенні перевірки та складанні щодо водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вищевказаний поліцейський СРПП № 3 Ужгородського ВР поліції УВП ГУНП в Закарпатській області Лісняк С.С. при виконанні функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Апеляційний суд також бере до уваги те, що інспектором поліції як свідків відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, були залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і дані про них зазначені у протоколі, що в свою чергу свідчить про те, що відібрання у даних свідків яких-небудь додаткових пояснень не є необхідним.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови його у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких не додано.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, оскільки не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не керував автомобілем, а обставини, викладені у протоколі, не відповідають дійсності, протокол є неправдивим та складеним із порушенням норм законодавства, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та, відповідно, і висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, береться до уваги і те, що апеляційним судом не встановлено будь-яких порушень при складанні щодо водія ОСОБА_1 протоколу, а зміст протоколу свідчить про те, що такий складено з додержанням положень ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому відображені всі необхідні й передбачені цією нормою відомості.

Також не спростовує факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та обставина, що в постанові Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2019 зазначено помилкову дату народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість правильної 10.01.1953.

Апеляційний суд бере до уваги і те, що як убачається зі змісту протоколу, в такому містяться всі необхідні відомості, які передбачені ст. 256 КУпАП, що свідчить про відповідність даного протоколу вимогам цієї норми права, а наявні в матеріалах справи докази, свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Необґрунтованими є доводи захисника ОСОБА_1 - адвокатки Кузьми К.К., щодо наявності підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі - Закон України № 2617-VIIІ), яким скасовано адміністративну відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зважаючи на викладене, можна дійти висновку, що акт, який до 01.07.2020 встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції Закону України № 1446-VIII від 07.07.2016, з 01.07.2020 була скасована Законом України № 2617-VIIІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України. Відтак Закон України № 2617-VIIІ в цій частині не має зворотної дії і не поширюється на правовідносини, що існували до 01.07.2020.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №059076 від 10.08.2019 складено за фактом правопорушення вчиненого ОСОБА_1 10.08.2019, а відтак Закон України № 2617-VIIІ не має зворотної дії на правовідносини, що виникли під час вчинення даного правопорушення. Тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у редакції Закону України, що діяв на час вчинення таких діянь.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, оскаржувану постанову, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан