Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1462/20 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю захисника Морозова П.О. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 05.07.2020 року о 06:30 год., в смт Черняхів по вул. Володимирська 15, керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.10.2020 р. Постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та за закінченням трьох місячного терміну притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в його діях відсутні беззаперечні докази наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини у вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Послався на те, що огляд на стан сп`яніння проводився з грубими порушенням вимог чинного законодавства, оскільки перед проведенням огляду працівником поліції не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, не було надано свідоцтва про державну реєстрацію приладу та свідоцтво про його повірку, як передбачено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ N 1452/735 від 09.11.2015 року.

Послався на те, що останнє калібрування приладу відбувалось 31.07.2019, що викликає сумніви у якості його результатів. Показник прибору «Драгер» з показником лише 0,04 проміле є необ`єктивним, оскільки на час обслідування, вже мав збої у програмі, а саме невірно відображено час проведення такого огляду, що підтверджується рапортом поліцейського.

Зазначив, що спиртне не вживав, а вжив пиво на передодні у ввечері у кількості 0.6 л. Відмовився від підпису акту обстеження, так як був з ним не згоден, але всупереч положенням законодавства не був направлений на проходження огляду на стан сп`яніння в найближчий заклад охорони. В матеріалах справи також відсутнє направлення до медичного закладу, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до статті 266 КУпАП, чим був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти об`єктивний медичний огляд. Вказав, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї "Інструкції", вважаються недійсними, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Посилається на те, що свідками проведеного огляду були ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , але на час проведення дій з використанням алкотестеру зазначених свідків на місці огляду не було, вони підійшли пізніше і працівники поліції їм лише показали дані Драгера. Вказаних свідків судом допитано не було. Копію протоколу працівниками поліції надано не було.

Разом з тим, суд, упереджено, вийшовши за межі строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник Морозов П.О. апеляційну скаргу підтримав з викладених в ній мотивів, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Морозова П.О., дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак зазначених вимог закону суд першої інстанції у повному обсязі не дотримався, прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та необхідності визнання його винним у вчиненні правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП з накладанням відповідного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на його покази, в яких він зазначив, що під час керування не вживав алкогольні напої, пиво пив на передодні ввечері, доказів, які підтверджували вказані обставини надати не може. Пояснення в протоколі писав власноручно.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №004796 від 05.07.2020 року, ОСОБА_1 05.07.2020 року о 06:30 год., в смт Черняхів по вул. Володимирська 15, керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи апелянта щодо сумнівів точного результату тестування приладом «Драгер 6820» 0,24 проміле, оскільки на час обслідування зазначений прилад мав збої у програмі, а саме похибка в часі яка відображена в акті приладу та рапорті працівника поліції.

Відповідно до п.3 Розділу ІІ «Інструкції» поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Положення п.п.4,5,7 Розділу ІІ «Інструкції» визначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 здійснювався поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу приладом «Драгер 6820», результат -0,24 проміле. З чеклиста приладу «Драгер 6820» вбачається, що огляд вказаним приладом проводився 05.07.2020 року о 04:09 годин, однак в протоколі зазначений час -06:30год.

В матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції в якому зазначено, що під час огляду водія приладом «Драгер 6820» встановлений стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 0,24 проміле. Однак під час проведення огляду приладом «Драгер 6820» відбувся технічний збій технічного приладу в часі огляду, при цьому дата та інші показники зазначено вірно.

Апеляційний суд ставить під сумнів використання як технічно справного приладу «Драгер 6820», оскільки під час проведення огляду він мав збої в його роботі, а останнє калібрування відбулося 31.07.2019,, тобто майже наприкінці встановлено строку, що викликає обгрунтовані сумніви у достовірності результатів такого огляду з використанням вказаного засобу.

На переконання апеляційного суду рапорт працівника поліції, щодо відповідності інших показників приладу «Драгер 6820», може бути тим документом, який підтверджує таку інформацію, оскільки працівник поліції не є технічним спеціалістом щодо встановлення вірної роботи спеціального технічного засобу. Крім того він також є особою, заінтересованою в результатах розгляду даної справи.

На думку апеляційного суду, маючи такі похибки в роботі технічного засобу, працівник поліції мав би забезпечити огляд ОСОБА_1 за допомогою іншого засобу, або в медичній установі, однак цього не зробив.

При цьому не можуть спростовувати зазначені вище обставини також і пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що від ОСОБА_1 відчувався запах алкоголю, оскільки сам по собі факт наявності даної ознаки алкогольного сп`яніння за умови проходження особою огляду, а не відмови від нього, не може однозначно підтверджувати перебування особи в стані алкогольного сп`яніння , оскільки такими доказами є лише показники відповідного технічного засобу ( при цьому більше 0,2 проміле) або висновок лікаря-нарколога.

Однак, вказані обставини не перевірялися судом першої інстанції та їм не надано належної оцінки.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, додані до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП докази не можна вважати достатніми та допустимими для того, щоб визнати його винуватим у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в даному протоколі.

Крім того, заслуговують також на увагу і доводи апелянта, що суд першої інстанції, вийшовши за межі строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення 05.07.2020, а розгляд суддею справи про адміністративне правопорушення відбувся 07.10.2020 та на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

З огляду на наведене, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 могло бути накладене не пізніше 05.10.2020, проте суд наклав стягнення поза межами визначеного законом строку, а саме 07.10.2020.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження, в ході судового розгляду справи не доведено наявність в його діях складу правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції на підставі положень ст.294 КУпАП повинна бути скасована із закриттям провадження по справі у відповідності до положень п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.10.2020 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: