Справа № 451/526/20 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 33/811/993/20 Доповідач: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Сопронюка Г.М. на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 02 липня 2020 року,

з участю захисника правопорушника

адвоката Сопронюка Г.М.,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 05 квітня 2020 року, о 14 год. 00 хв., порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував у зоні відпочинку в лісовому масиві у с. Щуровичі, Радехівського району, чим порушив п.п.5 п.2 Постанови КМУ від 02.04.2020 року № 255.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Сопронюк Г.М. покликається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, а також судом не з`ясовано усіх обставин справи, не взято до уваги зауваження щодо порушень при складанні протоколу та заперечення щодо відсутності доказів у матеріалах справи.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №305530 від 09 квітня 2020 року складений із численними порушеннями законодавства, недотриманням норм ст. 256 КУпАП, а також порушенням строків передбачених ст. 254 КУпАП і є неналежним доказом по справі.

Зазначає, що рапорт інспектора ЮП СП ПП Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Христюк О.Б. про вчинення 05 квітня 2020 року правопорушення ОСОБА_1 був поданий 07 квітня 2020 року (відповідно цього дня було встановлено особу, яка вчинила правопорушення). Однак, протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 09 квітня 2020 року.

Звертає увагу на те, що при викладенні суті адміністративного правопорушення у протоколі, поліцейськими вказано, що ОСОБА_1 05 квітня 2020 року перебував у зоні відпочинку в лісовому масиві. Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки згідно довідки органу місцевого самоврядування місце, у якому знаходився ОСОБА_1 не є зоною відпочинку в лісовому масиві. У довідці Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області зазначено, що у самосіві хвойних дерев самовільно встановлені альтанка, гойдалка, місце для вогню, але однозначно статусу «зона відпочинку» цьому місцю не надано.

Вважає, що поліцейські безпідставно зробили висновок про вчинення правопорушення, якого не було, адже у Постанові КМУ №255 від 02.04.2020 року не йдеться про заборону перебування в самосіві хвойних дерев, а місце де перебував ОСОБА_1 не є зоною відпочинку в лісовому масиві.

На думку апелянта фотографія самосіву хвойних дерев не є доказом того, що дане місце є об`єктом, переліченим у п.п.5 п.2 Постанови КМУ №255.

Акцентує, що рішення суду про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладення на нього стягнення є неправомірним і незаконним.

Просить скасувати постанову Радехівського районного суду Львівської області від 02 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 був належно повідомлений про час і місце судового засідання, однак в таке не прибув і через свого захисника адвоката Сопронюка Г.М. подав заяву, в якій просить проводити розгляд апеляційної скарги у його відсутності та за участю захисника.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Сопронюка Г.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції у своїй постанові зазначає, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №305530 від 09 квітня 2020 року (а.с.2), який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі і підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий є підсумковим процесуальним документом, у якому відображено та закріплено юридично значущий факт вчинення протиправних дій, а також висновок посадової особи, яка склала протокол про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Однак, суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді І інстанції, вищезазначені вимоги закону дотримані не були, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Так, при прийнятті рішення, апеляційним судом враховується те, що відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що подія, яка стала підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 мала місце 05 квітня 2020 року, натомість протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього складено 09 квітня 2020 року. При цьому, матеріали справи не містять даних про те, чи були у особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП труднощі з виявленням правопорушника.

Отже, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є неналежним доказом вини ОСОБА_1 , що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому постанова судді підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сопронюка Г.М. задоволити.

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 02 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.