Справа № 177/1428/20
Провадження № 3/177/641/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2020 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення

не працюючого,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ;

паспорт НОМЕР_1 ;

за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

03.11.2020 на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно зі змістом якого, 22.10.2020 о 20:54, біля електроопори №9/19 на трасі Н-11, Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 г ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , який на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення був, та на момент розгляду справи судом є неповнолітнім, а також його законні представники, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся під час складенні протоколу, про що свідчить його підпис у ньому. Інтереси неповнолітнього ОСОБА_1 , під час розгляду справи судом представляє захисник Сергієнко Д.М., який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , на підставі договору про надання юридичних послуг від 10.11.2020, укладеного в інтересах ОСОБА_1 його батьком законним представником ОСОБА_2 .

Захисник Сергієнко Д.М. в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду письмове клопотання про закриття провадження по даній справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вказаного клопотання посилався на недопустимість зібраних у справі доказів, у зв`язку з грубим порушенням прав неповнолітнього на захист, оскільки встановивши те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, працівники поліції не повідомили та не залучили до справи його батьків, як законних представників, не переконалися, що останній правильно розуміє суть інкримінованого йому порушення та склали відносно нього відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Подання суду вказаного клопотання свідчить про обізнаність ОСОБА_1 та його законних представників про дату, час та місце розгляду справи, оскільки останні уклали відповідний договір з захисником, який подав до суду клопотання про закриття справи, на реалізацію повноважень щодо захисту прав неповнолітнього. Оскільки учасники справи (особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його законний представник батько, захисник) сповіщені про дату, час та місце розгляду, однак до суду не з`явилися, від них не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, що узгоджується з положеннями ч.1 ст. 268, 270 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 12, 13 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 221 КУпАП, суддям районних судів підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з положеннями ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд встановив, що неповнолітньому ОСОБА_1 ставить у вину вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, не маючи поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення суду надано протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 145909 від 22.10.2020, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, який містить підпис ОСОБА_1 , копію письмових пояснень ОСОБА_1 , в яких він пояснював, що його «підрізала» патрульна машина, він не встиг розвернутися та вдарив машину в задній бампер, копія рапорту працівника поліції Сушко Ю., якому викладено обставини вчиненого правопорушення.

Зі змісту складеного працівниками поліції протоколу слідує, що останні встановили особу ОСОБА_1 , а відповідно були обізнаними про той факт, що він є неповнолітнім.

При цьому, встановивши вік особи ОСОБА_1 , в порушення ст. 33 Закону України «Про національну поліцію», яка передбачає можливість проведення опитування неповнолітніх тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога, та в порушення ст. 270 КУпАП згідно з якою інтереси неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мають право представляти її законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники), працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, а також відібрано пояснення від неповнолітнього у відсутності його законного представника або педагога, що є суттєвим порушенням права неповнолітнього на захист, що в свою чергу свідчить про недопустимість вказаних доказів, як таких, що отримані з порушенням визначеного законом порядку, з порушенням права неповнолітнього на захист.

Наведені обставини вказують на порушення прав неповнолітнього ОСОБА_1 на захист та роблять недопустими докази у справі, як вказаного протоколу так і інших доказів, виходячи з правил «отруйного дерева» у доказуванні.

До протоколу не долучено будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відсутності у нього поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За вказаних обставин, сам протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути беззаперечними докази вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а обставини викладені у них мають бути підтверджені іншими належними та допустимими доказами.

Однак, інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, зокрема і даних з відеореєстратора та нагрудної камери, про які вказано у протоколі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом, поза розумним сумнівом, наявності події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя М.В. Березюк