КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Семено М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Семено М.В. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 15.05.2020 року, близько 14 год. 30 хв. на вул. Митрополита Володимира Сабодана, 2-В/4 в м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», за результатами проведення якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 2,98 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Семено М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.6 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суддя неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Крім цього, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим грубо порушив його право на захист,оскільки ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати суду свої пояснення та заперечення проти складеного стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не зупиняли його під час керування і долучений до протоколу відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить жодних даних щодо керування ОСОБА_1 автомобілем 15.05.2020 року. Тобто, коли під`їхали працівники поліції, ОСОБА_1 не мав статусу водія, в розумінні положень п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, а тому вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була незаконно висунута ОСОБА_1 , який не був водієм, а отже не міг бути суб`єктом даного адміністративного правопорушення. На думку апелянта, наявні у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки ці пояснення складені останніми не власноруч, а на завчасно заготовлених бланках, що не передбачено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того апелянт звертає увагу, що згідно редакції ст. 130 КУпАП чинної на день винесення оскаржуваної постанови, відповідальність за цією нормою стосується лише судноводіїв та не стосується водіїв транспортних засобів, а тому суд першої інстанції незаконно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому зазначає, що Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», були криміналізовані дії, які інкримінується ОСОБА_1 , а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, Законом України від 17.06.2020 №720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені нові зміни до Закону №2617-VIII, зокрема виключено пункти, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП та доповнено КК України ст. 286-1. За таких обставин апелянт вважає, що стосовно ОСОБА_1 неможливо застосовувати положення ст. 130 КУпАП в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року, оскільки ця стаття була скасована Законом №2617-VIII, який не має зворотної дії, так само як і положення ст. 130 КУпАП в редакції Закону №720-IX, який в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період існування ст. 286-1 КК України (з 01.07.2020 по 03.07.2020) і не поширюється на правовідносини, що існували до 01.07.2020 року.

Крім цього апелянт просить врахувати, що ОСОБА_1 працює на посаді водія у ТОВ «Деамакс Транс С» і ця робота є єдиним джерелом його доходів, а позбавлення права керування транспортними засобами поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище та позбавить можливості здійснювати належний догляд за своєю хворою матір`ю ОСОБА_5 , яка перебуває на його утриманні.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 44), однак враховуючи присутність його захисника - адвоката Семено М.В., апеляційний суд, з огляду на положення ч.6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 , оскільки його неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Семено М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника, апеляційний суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №536963 від 15.05.2020 року (а.с. 2) складеним стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній, керував автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; даними проведеного тесту за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 2,98‰ (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), проведеного в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили результати огляду своїм підписом у цьому акті та своїх письмових поясненнями (а.с. 6); розпискою гр. ОСОБА_6 , який зобов`язався залишити на зберіганні автомобіль «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Вірності, 11 (а.с. 5), що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 8), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

За приписами ч.7 ст. 294 КУпАП, суд переглядає справу в межах апеляційної скарги і не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а також може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

Отже, доводи захисника про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист, з підстав того, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу без участі останнього, чим позбавив ОСОБА_1 можливості надати суду свої пояснення та заперечення проти складеного стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, незважаючи, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в апеляційному суді, в судове засідання не з`явився і не виявив бажання надати суду свої пояснення та заперечення.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення захисника, яка стверджувала, що ОСОБА_1 не був водієм і коли на місце події приїхали працівники поліції автомобіль перебував у нерухомому стані, а тому у поліцейських не було підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 8), коли на місце пригоди під`їхав екіпаж патрульної поліції, ОСОБА_1 перебував в салоні належного йому транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , а інших осіб в автомобілі та поруч з ним не було. Під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень і не вказував, що він не керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського, в присутності двох свідків, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», після чого погодився з його результатами.

Апеляційні посилання захисника на ту обставину, що письмові пояснення свідків складені останніми не власноруч, а на завчасно заготовлених бланках, що не передбачено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,внаслідок чого ці письмові пояснення не можна вважати належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були ознайомлені зі своїми поясненнями, які засвідчили власними підписами і зауважень до викладеного вони не мали. Крім того, положення вказаної Інструкції не містять вимог щодо форми та змісту письмових пояснень свідків або інших осіб.

Крім того, всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП відповідно до п.6 ст.247 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, згідно положень п.6 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01.07.2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, що свідчить про відсутність підстав для застосування вимог п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Отже, враховуючи положення ст. 58 Конституції України та ч.2 ст. 8 КУпАП, вказаний Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КУпАП не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст. 8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст. 130 КУпАП у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01.07.2020 року.

На переконання апеляційного суду, Закон України №720-XI від 17.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Незважаючи на те, що цим законом внесені нові зміни до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП та доповнено КК України статтею 286-1, правовий статус ОСОБА_1 , у зв`язку із набранням чинності Законом №720-XI від 17.06.2020, не змінився, оскільки до набрання чинності цим законом він підлягав відповідальності за ч.1 ст. 130КУпАП в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, у відповідності до приписів ч.1 ст. 8 КУпАП, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

За викладеним, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Семено М.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Провадження: №33/824/3700/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Справа: №754/6900/20

Головуючий у І інстанції - Саламон О.Б.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.