ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1730/20 Головуючий суддя І інстанції Гребенюк В. В.
Провадження № 33/818/799/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1984 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 08.03.2020 о 11-50 в м. Харків по вул. Одеська, 88, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6820 ARJL-0251, в присутності двох свідків. Огляд проведений у зв`язку з виявленими таких ознак сп`яніння: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота. Результат оглядуна на стан алкогольного сп`яніння 3,03 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. а п. 2.9 ПДР України заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. За вказане порушення 08.03.2020 щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 352507.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом, а керував його знайомий. Не згоден із діями працівників поліції при складенні протоколу про адміністративного правопорушення. Посилається на норми КАС України. Вважає, що судом першої інстанції були порушені його права, передбачені смт. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту, письмові пояснення свідків, рапорт працівника поліції, а також на відеоматеріал з бодікамер працівників поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора «Драгер» в присутності двох свідків. Огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнин рота. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 3,03 проміле (арк.1).

Відповідно до роздруківки газоаналізатора Драгер (арк. 3) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 3,03 проміле.

Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 12), вбачається, що працівники поліції у присутності свідків дійсно запропонували саме ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із використання газоаналізатору Драгер та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння був позитивним, а саме 3,03 проміле. Заперечень щодо незгоди із проведеним оглядом ОСОБА_1 не висловлював.

Також, з відеозапису вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з відомостями, які зазначені в протоколі.

Належить звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 (арк. 7), «..08.03.2020 року по ул. Одесская, возле д. № 88 увидел медленно движущийся автособиль «Рено Меган», номер НОМЕР_1 . Водитель, который вел себя неадекватно на дороге. После чего подбежал и попытался остановить с другими учасниками движения. Водитель оказался с явними признаками алкогольного опьянения. Сильный запах с орта, невнятная речь и неустойчивая ходьба. После чего визвали сотрудников полиции».

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (арк. 8), вбачається, що він їхав по вул. Одеській в 11.50 год. у напрямку проспекту Гагаріна, навпроти буд. 88 по вул. Одеській побачив як хлопці зупинили авто «Рено Сценік» НОМЕР_1 і витягують з машини водія. На його запитання стало відомо, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Він допоміг хлопцям, а саме забрав у водія ключ від автівки, бо він намагався втекти з місця події.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 (арк. 9) вбачається, що 08.03.2020 року об 11.50 год. він їхав на своєму автомобілі в районі буд. 88 по вул. Одеській у м. Харкові та побачив як перед ним рухається автомобіль Рено Сенік чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який віляє по дорозі постійно виїжджаючи на смугу зустрічного руху. Подавши звуковий сигнал, авто Рено зупинилось посередині проїжджої частини. Підійшовши до автомобіля він побачив, як за кермом сидів чоловік у неадекватному стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На запитання, що він робе, останній поліз у бійку. Перехожі допомогли затримати водія та викликали поліцію. Як пізніше встановила поліція, водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що свідки події, під час спілкування з працівниками поліції, вказували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та саме його вони намагались відсторонити від керування щоб уникнути негативних наслідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зазначав, що свідчення свідків є незаконними, але він не звертався стосовно цього факту із заявою про злочин, а тому ці твердження апелянта апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Аналізуючи письмові пояснення свідків, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є послідовними, узгоджуються один з одним, а також з відомостями матеріалів справи, та підтверджують те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки вказують саме на нього, а твердження ОСОБА_1 про те, що нібито, автомобілем керувала інша особа суд розцінює як спосіб захисту та уникнення відповідальності.

Під час надання пояснень в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що він не керував транспортним засобом, однак не повідомив прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка, на його думку, керувала транспортним засобом, що також свідчить про необґрунтованість цього доводу апелянта.

Також, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі, про виклик свідків, або дослідження інших доказів.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота.

Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 123.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 08.03.2020 року був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Крім того, ОСОБА_1 посилався на те, що суд першої інстанції значно скоротив термін розгляду його справи, читм порцшив його права, передбачені ст.. 268 КУпАП.

Проте, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до розписки (арк. 27) вбачається, що 22.05.2020 року ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи стосовно нього, а саме на 25.05.2020 року у приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова, про що свідчить його власноручний підпис.

25.05.2020 року ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, про що свідчать відомості оскаржуваної постанови та сам ОСОБА_1 цього не заперечує. Матеріали справи містять відомості про те, що 25.05.2020 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із клопотаннями про витребування доказів та про виклик свідків, яким судом першої інстанції була надана оцінка, що зазначено в мотивувальній частині оскаржуваної постанови (арк. 34).

Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до суду із клопотанням про перенесення розгляду справи, призначеного на 25.05.2020 року, а тому його твердження стовно порушення судом його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков