Справа № 462/6627/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2020 року суддя Залізничного районного суду Палюх Н.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в Депо-Львів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу, ОСОБА_2 близько 22.15 год. 21 вересня 2020 року по вул.Білогорща, 66 у місті Львові керував автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в установленому законом порядку відмовився від проходження огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, як убачається з висновку №15110 від 21.09.2020 року.

В суді ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, пояснивши, що після ДТП, яка мала місце 22.09.2020 року по вул.Білогорща, 66 у місті Львові, він був госпіталізований у КНП «КЛШМД м.Львова» з тілесними ушкодженнями. Між тим, працівники поліції не пропонували йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків він не відмовлявся і наслідки такої відмови йому ніхто не роз`яснював.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків; у разі незгоди водія на проведення такого огляду огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно із ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду чітко врегулюванні нормами, які містяться в Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", яка затверджена спільним наказом МВС України та МОХ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Згідно п. 7 вище вказаного наказу, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 8 вище вказаного наказу у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Як убачається з пояснень ОСОБА_2 , даних в суді, працівники поліції не пропонували йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків він не відмовлявся і наслідки такої відмови йому ніхто не роз`яснював.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про дотримання працівниками поліції вище вказаної інструкції.

Відповідно до ст.9 КУпАП. адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Тобто, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, при здоровому глузді людині, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: забезпечення права людини на захист, в тому числі: знати про можливості застосування адміністративної санкції і про факти, які з ставляться йому в провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти нього.

Окрім цього, ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також, в рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №034499, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, поясненнями ОСОБА_2 , за якими працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, наслідки відмови від проходження такого огляду йому не роз`яснювалися і від проходження такого огляду в присутності двох свідків він не відмовлявся.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, вважаю, що в справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би беззастережно вказував на наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_3 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: