Справа № 461/3558/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/1274/20 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., секретаря судового засідання Бориславського Р.А., за участю захисника - адвоката Сокальського Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львовавід 19 серпня 2020 року про закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та його захисника про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, закриття провадження у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Задоволено клопотання захисника - адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Провадження по даній справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 22 квітня 2020 року, о 10 год. 13 хв. на 150 км автодороги М-09 Тернопіль - Львів - Рава-Руська, керуючи автомобілем «ВАЗ 211120», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння шкіри обличчя, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля чи у медичному закладі.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Галицького районного суду м. Львовавід 19 серпня 2020 року скасувати та адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки суддею не встановлено, не доведено безспірними належними та допустимими письмовими доказами подія, склад та ознаки адміністративної відповідальності в його діяннях.

На його переконання, суддею не з`ясовані обставини, що мають істотне значення для справи, приймаючи рішення, суддя послався на обставини, які є недоведеними, та не застосував законодавство, що регулює дані правовідносини, ним порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як зазначає у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , суддя не звернув увагу на те, що спеціальних технічних засобів працівники поліції під час зупинки водія 22.04.2020 року та в присутності понятих не використовували, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні їх ідентифікуючі дані, водночас на бланку протоколу сам ОСОБА_1 зазначив, що на його вимогу пройти освідчення в медичному закладі було безпідставно відмовлено в присутності свідка, що, на його думку, виключає подію та склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання ОСОБА_1 , наявні в матеріалах справи докази, зокрема протокол, пояснення, рапорт в силу вимог ч.1 ст.2 КУпАП, ч.2 ст.246 КУпАП, ст.ст.87, 88, 90 КПК України, ст.82 ЦПК України є неналежними, суперечливими та недопустимими доказами, є припущеннями, які суперечать складу диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча такому було відомо про дату та час розгляду апеляційної скарги, його захисник - адвокат Сокальський Д.А. просив проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності його підзахисного.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Сокальського Д.А. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Вказаних вимог закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2020 року серії ОБ № 212535 (а.с.1), який складено 22 квітня 2020 року о 10 год. 20 хв. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська 150 км. інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Харатіним Сергієм Володимировичем, 22 квітня 2020 року о 10 год. 13 хв. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська 150 км водій ОСОБА_1 , дані особи якого встановлено на основі посвідчення водія НОМЕР_2 від 04 грудня 2004 року, керував автомобілем «ВАЗ 211120», н.з. НОМЕР_1 (з урахуванням даних рапорта інспектора), з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі в законному порядку в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчать проставлені ним у відповідних графах підписи, зазначивши при цьому, що з протоколом не згоден, на вимогу пройти освідчення в медичному закладі було відмовлено.

Статтею 256 КУпАП та «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкція) встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, згідно з вимогами ст.256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Окрім цього, відповідно до положень п.9, 12, 15 ІІ розділу Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення). Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2020 року ОБ № 212535 (а.с.1), який складено після встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає зазначеним вище вимогам, у ньому містяться усі необхідні відомості, відтак покликання ОСОБА_1 про невідповідність протоколу вимогам закону не заслуговують на увагу.

Безпідставними є твердження ОСОБА_1 в частині невідповідності вказаного в протоколі державного номерного знаку транспортного засобу « НОМЕР_3 », оскільки згідно з рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Харатіна С. від 22 квітня 2020 року (а.с.5), при складанні протоколу серії ОБ № 212535 на водія ОСОБА_1 було допущено механічну помилку в графі номерний знак, та слід вважати вірним номер автомобіля « НОМЕР_1 ».

Викладені в протоколі обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.3), ОСОБА_2 (а.с.4), де зазначено, що 22 квітня 2020 року о 10 год. 15 хв. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська (150 км) такі були запрошені працівниками поліції як свідки при огляді на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , який відмовився проходити тест на алкогольне сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі. Свідки своїми підписами власноручно засвідчили, що пояснення з їх слів записано вірно.

З огляду на те, що вказані письмові пояснення свідків узгоджуються з іншими матеріалами справи, є логічними та послідовними, відтак необхідності в допиті вказаних свідків у судовому засіданні, який є правом, а не обов`язком суду, не викликає потреби.

Окрім цього, оскільки чинним законодавством не встановлено вимог щодо форми та змісту письмових пояснень свідків, такі, на переконання апеляційного суду, повинні відповідати засадам допустимості, належності та достатності, надаватися свідками добровільно щодо фактичних обставин справи.

Вказаним критеріям відповідають зазначені письмові пояснення свідків, під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Викладені обставини узгоджуються з даними, зафіксованими на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 22 квітня 2020 року на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська під час керування автомобілем «ВАЗ 211120». Працівник поліції зазначив ОСОБА_1 про наявність зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, останньому неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою алкотестера «Драгер» або у закладі охорони здоров`я. На вказані пропозиції останній не реагував.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 з приводу фрагментарного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, слід зазначити, що долучений до матеріалів справи відеозапис містить фіксацію факту відмови водія транспортного засобу «ВАЗ 211120» - ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, відтак підстав визнавати такий запис недопустимим доказом апеляційний суд не вбачає.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. Згідно з вимогами яких огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу у присутності двох свідків. У випадку незгоди водія з результатами огляду або відмови від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, за направленням працівника поліції водій проходить його у спеціально визначеному закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 8, 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, працівниками поліції останньому не надавався спеціальних технічний прилад для проходження огляду на місці зупинки автомобіля та не складалось відповідне направлення, чим пояснюється відсутність такого в матеріалах справи й спростовуються твердження апеляційної скарги в цій частині.

В силу того, що п. 2.5 ПДР на водія покладений обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, ОСОБА_1 , як особа, яка володіє посвідченням водія та знає вимоги Правил дорожнього руху, не виконав вимогу працівників поліції, що формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, відмову від проходження огляду, відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст. 247 КУпАП, відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП є безпідставними.

З огляду на те, що на день прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, суддя першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львовавід 19 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк