Справа № 425/2311/20
Провадження № 33/810/217/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, із секретарем Березіною І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.10.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України,

встановила:

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на чотири місяці, та стягнуто судовий збір у розмірі 420,4 грн.

Відповідно до змісту постанови 6.08.2020 о 13:44 годині у місті Рубіжному по вулиці Пушкіна, 15 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортними засобами на підставі постанови державної виконавчої служби 52112798 від 27.07.2017, чим вчинив правопорушення, за яке передбачено відповідальність ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив судове рішення скасувати та закрити провадження на підставі ч.1 п.1 ст.247 КпАП України. Зазначає, що дізнався про існування постанови державного виконавця ОСОБА_2 про обмеження його у керуванні транспортними засобами за заборгованість по аліментам лише під час його зупинки 16 серпня 2020 року працівниками поліції.

Вважає, що держвиконавець ОСОБА_2 не мала права накладати на нього таку заборону, адже, керування транспортним засобом є основним джерелом його прибутку.

Наразі із його заробітку за місце роботи у ПТ "Попов і Компанія "Ломбард Партнер" стягуються відсотки для погашення заборгованості.

Під час ухвалення постанови від 20.10.2020 року суддя зазначені обставини не врахувала, тому, постанову вважає необґрунтованою та такою, яка повинна бути скасованою

Під час апеляційного розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги у повному обсязі, просив постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Додав, що постанову держвиконавця Оліфіренко О.А. від 17.07.2018 року він в установленому законом порядку не оскаржив і наразі вона не є скасованою, але, він вважає її дії незаконними, звертався з цього приводу на гарячу лінію Уряду та був на прийомі у головного державного виконавця м.Рубіжне, який запевнив його у діях по скасуванню такої постанови держвиконавця ОСОБА_2 .

Зазначив, що він працює на посаді менеджера у ломбарді, мусить виїздити до інших населених пунктів на території Луганської області, тому, позбавлення його права керувати - це фактичне позбавлення його роботи у період карантину.

Перевіривши витребувані із Рубіжанського міського суду Луганської області матеріали провадження про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КпАП України, вислухавши його, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.126 КпАП України адміністративна відповідальність передбачена, зок4рема, за керування транспортними засобами особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як убачається із матеріалів провадження, на а.п. 4-5 міститься постанова державного виконавця Оліфіренко О.А., ухвалена нею 17.07.2018 року, якою ОСОБА_1 , 1981 року народження, встановлено обмеження права керування транспортними засобами у зв`язку із заборгованістю по аліментним платежам у розмірі 16587,27 грн, до погашення такої заборгованості.

Документальних підтверджень того, що зазначене рішення скасоване у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не надав ані суду першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду матеріалів справи.

Таким чином, ОСОБА_3 станом на 20.10.2020 року є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, про що і був складений протокол про адміністративне правопорушення від 16.08.2020 року ( а.п. 5).

Крім того, на ОСОБА_1 також було накладене адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КпАП України ( а.п. 7).

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 про його необізнаність із змістом постанови держвиконавця та відсутність доказів оскарження її; та встановив наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України.

Стягнення накладене у межах строків, передбачених ст..38 КпАП України та санкції ч.3 ст.126 КпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують встановлених судом обставин і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст..294 КпАП України, суддя

постановила:

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.10.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КпАП України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун