Справа №: 310/5877/20
3/310/2931/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дубровська Н.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №063363 від 09.08.2020, 09.08.2020 о 02 годині 10 хвилин в м. Бердянську по вул. Ювілейна, 18, ОСОБА_1 керувала автомобілем ГАЗ-21, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від продуття алкотестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 ПДР України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнала та пояснила, що вона працює у таксі, 09.08.2020 вона була твереза та працювала на маршруті, в цей же день вночі їй надійшов виклик у мікрорайон «Ліски», там вона взяла двох пасажирів, які були у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від них було чути сильний запах алкоголю. Коли вона рухалась по вул. Ювілейній, її зупинили працівники поліції начебто за дальнє світло фар. Після спілкування з поліцейськими через вікно, останні забрали її документи та повідомили, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що вона заперечила. Від продуття алкотестеру Драгер та від проходження медичного огляду у медичному закладі вона не відмовлялася. Зауважила, що під час спілкування з поліцейськими та складання ними протоколу, окрім неї та двох її пасажирів, інших свідків не було. Ніяких паперів підписувати їй не давали та не вручали.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Бзаров Р.В. завив клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не відмовлялася від продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Свідки, зазначені у протоколі на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від продуття алкотестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не були присутні під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , а тому зазначений факт ніяким чином не доводиться.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що 09.08.2020 був якості пасажира у автомобілі ОСОБА_1 , коли її зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 підвозила його та його знайомого на ім`я ОСОБА_3 з мікрорайону «Ліски». ОСОБА_3 був у стані алкогольного сп`яніння. Окрім нього, його знайомого ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та двох поліцейських інших осіб більше не було, ніхто до них не підходив. Не чув, щоб ОСОБА_1 пропонували продути Драгер та проїхати до медичного закладу, та не бачив, щоб відносно ОСОБА_1 складався протокол.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідок ОСОБА_4 пояснив, що 09.08.2020 викликав ОСОБА_1 , яка працює у таксі, у мікрорайон «Ліски». У транспортному засобі їх було троє: він, його знайомий ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Він був у стані алкогольного сп`яніння та сидів спереду на пасажирському сидінні. Їх зупинили працівники поліції, сказали, що щось не те зі світлом фар. ОСОБА_1 віддала їм документи через вікно. Як потім вияснилося, ОСОБА_1 звинувачували у тому, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Драгер ОСОБА_1 не продувала, оскільки в ході розмови поліцейські сказали, що у них його немає. Ходу ОСОБА_1 не перевіряли та він не чув, щоб ОСОБА_1 пропонували проїхати до медичного закладу. Сторонніх свідків, окрім нього та його знайомого ОСОБА_5 , не було та поліцейськими не залучались. ОСОБА_1 була твереза.

У судовому засіданні було переглянуто відеодиски, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Переглядом зазначених дисків встановлено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена поліцейськими. Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 тричі пропонувалося продути алкотестер Драгер та пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, при цьому ОСОБА_1 не висловила відмову від проведення зазначених дій. Крім того, переглядом відеозапису не встановлено, що ОСОБА_1 пропонували продути алкотестер Драгер та пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у присутності двох свідків. На відеозапису зазначені свідки не фігурують.

У судове засідання викликалися свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, однак останні у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

У судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , покази яких не підтвердили, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння та відмовилася від продуття алкотестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Натомість покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спростували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 від продуття алкотестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовилася в присутності двох свідків, оскільки свідків, а ні вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні будь-яких інших, під час бесіди ОСОБА_1 з поліцейськими взагалі не було. Зазначені покази повністю узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалося продути алкотестер Drager та пройти медичний огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків. З відеозапису також не вбачається, що ОСОБА_1 висловила відмову від продуття алкотестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Що також узгоджується із поясненнями, допитаних у судовому засіданні свідків.

Таким чином, у судовому засіданні доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 не виявлено.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 7, 130 ч.1, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Дубровська