Справа № 465/3972/20 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 33/811/1584/20 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

На згадану постанову 30 жовтня 2020 року правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначив, що будучи зацікавленим в захисті своїх законних прав, та з метою участі в судовому засіданні, завчасно подав клопотання про відкладення судового засідання 01 жовтня 2020 року, однак суд розглянув справу у його відсутності.

Вважає, що судом не було вжито заходів щодо його оповіщення про наявність оскаржуваної постанови.

Акцентує, що копію постанови Франківського районного суду отримав лише 23 жовтня 2020 року.

Так, згідно положень ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, така неодноразово призначалась до розгляду і відкладалась, зокрема і за клопотання ОСОБА_1 . Крім цього, правопорушник знав і про судове засідання, призначене на 01 жовтня 2020 року, про що зазначив у поданому до апеляційного суду клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Наведене свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо перебування справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на розгляді суду, однак в подальшому, правопорушник не цікавився результатами її розгляду протягом розумного строку.

Отже, сукупність вищевказаних обставин, свідчить про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_1 , оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

постановив:

відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в поновлені строку апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.