Справа № 753/5356/20 Головуючий у 1 інстанції Колесник О.М.
Провадження № 33/824/2872/2020 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 971743, 20.03.2020 близько 11 год. 00 хв. по вул. Славгородська, 49 в м. Києві ОСОБА_1 , знаходячись, в малій архітектурній формі, здійснював продаж кави, чим порушив постанову Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанову суду вважає необґрунтованою та винесеною без повного та об`єктивного вивчення матеріалів справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом невірно було визначено суб`єкта правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що, на думку апелянта, призвело до безпідставного застосування адміністративного стягнення. Зазначає, що суб`єктом вказаного правопорушення може бути лише суб`єкт господарювання, яким він ( ОСОБА_1 ) не являється. Судом не взято до уваги докази того, що він працює за цивільно-правовим договором - договором доручення в ФОП ОСОБА_2 , вказана інформація про суб`єкта господарювання була доступна уповноваженим особам при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, однак ні суд ні уповноважені органи на вказану інформацію не звернули уваги, що призвело до помилкових висновків суду. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що реалізація кавових виробів на проспекті Перемоги, 35 в м. Києві здійснювалась саме в закладі, пристосованому для прийому відвідувачів (як зазначається в постанові КМУ № 211), а не будь-яким іншим чином, також відсутні докази здійснення товарних операцій з продажу кави, тому вважає, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення адміністративного правопорушення. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначає, що копію постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2020 року він отримав 19.05.2020 року, а тому вважає, що у зв`язку з невчасним отриманням вказаної постанови, а не з особистих причин, він був позбавлений можливості для захисту своїх порушених прав.

Право ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду і скористалась правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, згідно диспозиціїст. 44-3 КУпАІІ відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (в редакції від 31.03.2020 року), на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Згідно підпункту 3 пункту 2 вказаної Постанови заборонено до 24 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.

Тобто, вказаною Постановою КМУ від 11.03.2020 року до суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які свідчили б, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність, а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

При цьому із матеріалівсправивбачається, що ОСОБА_1 працює за цивільно-правовим договором доручення в ФОП ОСОБА_2 ..

Також слід зазначити, що стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознаквідсилає доінших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак уповноважена особа - ДОП Дарницького УП ГУНП у м. Києві, при складені протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , послався лише на порушення останнім постанови від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та не дотримався вказаних вимог закону при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, належним чином не виклав суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 20.03.2020 року вбачається, що при викладенні суті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказано, що останній здійснював продаж кави, чим порушив вимоги Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, при цьому в протоколі не зазначено яку конкретну норму вказаної Постанови КМУ № 211 порушив ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов