Провадження № 3/522/8622/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072596 від 06.08.2020 року, встановлено, що 06.08.2020 року о 04 год. 12 хв. в м. Одесі, на перехресті доріг Велика Арнаутська та Катерининська, водій ОСОБА_1 рухаючись у власному транспортному засобі «MAZDA 3», д/н НОМЕР_1 , пересік перехрестя на червоний сигнал світлофора та керував з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судові засідання призначені на 07.09.2020 року, 11.09.2020 року, 21.09.2020 року та 30.09.2020 року, 02.11.2020 року та 06.11.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Про те, що ОСОБА_1 обізнаний щодо дати призначених судових засідань свідчать клопотання останнього про їх відкладення, які надходили на електронну адресу суду напередодні судових засідань, а також після їх відкладення.

Крім того, 31.08.2020 року до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надано заяву, в якій він просив направити справу відносно нього до Тульчинського районного суду Вінницької області у зв`язку із неможливості прибуття до м. Одеси, через карантинні обмеження.

В судове засідання призначене на 11.09.2020 року ОСОБА_1 повторно не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення.

Засобами електронного зв`язку на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси 17.09.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він повторно просить передати матеріали про адміністративне правопорушення за підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області, оскільки він є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання ОРА), 10.09.2020 року госпіталізований до КНП «Тульчинська ЦРЛ» Тульчинської районної ради, на підтвердження чого надав відповідні документи.

Надані ксерокопії медичних документів не дають можливості суду повно встановити відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , окрім як наявності у нього ІІ групи інвалідності, оскільки вони є загальними і різняться у часі.

Розгляд справи у зв`язку з неявкою особи, що притягується до адміністративної відповідальності було відкладено на 21.09.2020 року та в подальшому на 30.09.2020 року, на які ОСОБА_1 також не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

24.09.2020 року на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшли ксерокопії результатів обстеження, згідно яких він перебував на лікуванні в хірургічному відділенні. Однак, як вбачається з наданих копій медичних документів, 22.09.2020 року ОСОБА_1 був виписаний, проте в судове засідання до Приморського районного суду м. Одеси, яке було призначене на 30.09.2020 року не з`явився.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2020 року з метою дотримання права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, що не суперечить завданням КУпАП та положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було призначено на 09 жовтня 2020 року о 16 год. 00 хв. в режимі відеоконференції з Тульчинським районним судом Вінницької області (Вінницька область, м. Тульчин, вул. Перемоги, 16) та роз`яснено право, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, який може здійснювати представництво його інтересів безпосередньо у судовому засіданні.

Однак до суду від ОСОБА_1 не надходило клопотань про призначення йому адвоката за рахунок держави.

Щодо клопотання ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про направлення матеріалів справи до іншого суду для розгляду, суд звертає увагу особи, що суддя не має обов`язку передавати справу до іншого суду за місцем проживання правопорушника або за місцем реєстрації транспортного засобу, оскільки це не передбачено вимогами ст. 276 КУпАП.

Судове засідання призначене на 09.10.2020 року о 16:00 в режимі відеоконференції з Тульчинським районним судом Вінницької області не відбулось, у зв`язку з тим, що як стало відомо з листа, який надійшов на адресу Приморського районного суду м. Одеси 08.10.2020 року з Тульчинського районного суду Вінницької області, згідно якого провести відеоконференцію не представляється можливим, оскільки в п`ятницю тривалість робочого часу скорочується на одну годину і суд працює до 15 год. 45 хв.

Враховуючи, що судове засідання не відбулось з поважних причин, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та дотримання розумних строків розгляду справи, передбачений ст. 6 Конвенції, враховуючи віддаленість місця знаходження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та неможливість його прибути до Приморського районного суду м. Одеси в судове засідання; наявну технічну можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції, з метою забезпечення оперативності судового провадження, суд роз`яснив право ОСОБА_1 на проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції з Тульчинським районним судом Вінницької області, або за допомогою програми додатку «EasyCon» та Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2020 року судовий розгляд був призначений на 20.10.2020 року о 16 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Однак в подальшому від ОСОБА_1 надійшла заява про те, що він не бажає приймати участь у режимі відеоконференції з Тульчинським районним судом Вінницької області, в який просив направити справу для розгляду.

Суд зазначає, що про кожне судове засідання призначені спочатку в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, а потім в режимі відеоконференції з Тульчинським районним судом Вінницької області, ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судової повістки на адресу, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072596 від 06.08.2020 року, телефонограми та смс-повідомлення за номером телефону, який ОСОБА_1 власноруч написав в заяві від 24.09.2020 року, яка надійшла на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси. Однак, напередодні кожного судового засідання від ОСОБА_1 надходили заяви про перенесення судового розгляду, що дає суду підстави вважати про зловживання особою процесуальними правами, затягування судового процесу, небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді та спроби уникнути покарання у випадку визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, не надав жодних доказів невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи.

20.10.2020 року на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відвід судді Циб І.В. від розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2020 року суддею Гаєвою Л.В. було відмовлено ОСОБА_1 у відводі судді Циб І.В.

06.11.2020 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, яке не має підпису, в якому містились вимоги про відвід без зазначення конкретного судді та про перенесення розгляду справи одночасно, без надання доказів поважності причин неявки, що в свою чергу суд розцінює як зловживання своїми права та затягування розгляду справи, з метою уникнення відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, використавши всі можливі засоби для забезпечення справедливого розгляду справи, судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду, а відтак останній мав цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді та затягнути судовий процес з метою уникнення відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначені обставини, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Визначаючи закон про відповідальність, який має застосовуватись у даному конкретному провадженні, суд виходить з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 03 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради України у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, яка діяла до внесення в неї вищевказаних законодавчих змін.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної Ради України законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище даної особи, тому все, що покращує становище правопорушника має бути витлумачено на його користь.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072596 від 06.08.2020 року, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких останні пояснили, що були свідками того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що у нього були виявлені ознаки такого сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходьби, вираженого тремтіння пальців рук, але він відмовився пройти такий огляд; відеозаписами на DVD-R диску «ALERUS», на яких зафіксований факт відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Судом був переглянутий відеозапис на DVD-R диску «ALERUS», на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі «MAZDA 3», д/н НОМЕР_1 , пересік 2 перехрестя на червоний сигнал світлофора, що сталов причиною зупинки вказаного автомобіля та відеозапис з місця події після зупинення транспортного засобу з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, матеріалами справи, що надійшли на розгляд суду, підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до зупинення його працівниками поліції та факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

При цьому працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримано вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072596 від 06.08.2020 року, встановлено, що 06.08.2020 року о 04 год. 12 хв. в м. Одесі, на перехресті доріг Велика Арнаутська та Катерининська, водій ОСОБА_1 , рухаючись у власному транспортному засобі «MAZDA 3», д/н НОМЕР_1 , пересік перехрестя на червоний сигнал світлофора та керував з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги пункту 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Будь яких доказів, які б спростовували вищевикладені обставини ОСОБА_1 суду надано не було.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує суспільно-небезпечний характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в свою чергу є безальтернативною.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 грн. 40 коп.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Однак як вбачається з надісланих на електронну адресу суду матеріалів щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , останній є інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 34, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси І. В. Циб