Справа № 163/2001/20 Провадження №33/802/792/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю Зелінського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 червня 2020 року об 11:15 год. по вул.Центральній в с.Миловань Любомльського району Волинської області, керував мотоциклом марки "ИЖ Планета 5", номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконно. Вказує, що судом першої інстанції порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, оскільки його не було повідомлено про час, дату та місце слухання справи у встановленому законодавством порядку і розглянуто у його відсутності. Матеріали справи не містять доказів щодо належного повідомлення його про розгляд справи. Це фактично позбавило його надати суду свої пояснення та подати докази, які вказують на пом`якшуючі відповідальність обставини. Зазначає і про те, що свою вину визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується в майбутньому ніколи не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що транспортним засобом керував через 5-6 годин після того як випив 1 літр алкогольного пива, і про це на місці зупинки пояснював працівникам поліції. Пройдений тест на вміст алкоголю показав незначний результат, а саме - 0,24 проміле. Крім того, зазначив і про те, в даний час він ніде не працює, і разом з дружиною, яка також не має постійного місця роботи, утримують малолітню дитину, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, а єдиним засобом заробітку в сім`ї є тимчасові заробітки, в тому числі і в Республіці Польща власним автомобілем. Накладення на нього штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом призведе до погіршення і так не найкращого становища його сім`ї. Посилаючись на дані обставини, просить оскаржуване судове рішення скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, - у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Як на поважність причин пропуску такого строку посилається на те, що він не приймав участь у розгляді справи через неповідомлення його судом про час та дату слухання, а про оскаржуване судове рішення від 11.09.2020 року дізнався лише після того як повернувся з Республіки Польща - 05.10.2020 року, коли й в суді отримав його копію. Вважає, що з цієї дати (05.10.20) почав перебіг 10-денного строку на оскарження судового рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку.

Враховуючи доводи апелянта вважаю, що йому слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він пропущений з поважних на те причин.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.

В оскаржуваній постанові від 11.09.2020 року суддя вказав, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, двічі - 14.08.2020 року та 02.09.2020 року ОСОБА_1 надсилались судові повідомлення про виклик до суду, а також розміщувалось судове оголошення на офіційному сайті суду (а.с.14-16). При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів про отримання ОСОБА_1 відправлених йому судом повідомлень або судових повісток про виклик до суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи. При цьому, він знаючи про те, що в суді перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього, він звертався в канцелярію суду з приводу дати розгляду справи, де йому повідомили про те, щоб чекав судову повістку, а ходити в суд без потреби в період епідемії коронавірусу не потрібно. Повістки так і не отримав, а коли повернувся із відрядження, то знову ж звернувся в суд, і тоді отримав вже копію судового рішення.

ОСОБА_1 не заперечив факту вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, і при цьому пояснив, що вважав, що керував транспортним засобом не в стані алкогольного сп`яніння, оскільки за кермо сів після 5-6 годин, як випив 1 літр алкогольного пива, що також підтверджує пройдений тест, який є незначним - 0,24 проміле.

Місцевий суд 11 вересня 2020 року розглянув справу у його відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, даних про отримання ним судових повісток в матеріалах справи немає, а тому він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Як вбачається з апеляційної скарги та наданих пояснень ОСОБА_1 в апеляційному суді, постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 11.09.2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, однак такі доводи апелянта на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 22 КУпАП законодавець передбачив те, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оскільки вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та відповідно несе підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в апеляційній скарзі пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме - визнання вини та щире каяття, позитивна характеристика з місця проживання, відсутність офіційних джерел доходу в його і дружини, та перебування на їх утриманні малолітньої дитини, хоча і мають місце, однак не можуть слугувати підставою для звільнення від адміністративної відповідальності у відповідності до положень ст.22 КУпАП.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 вчинене було 21 червня 2020 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом 11.11.2020 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.38, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 вересня 2020 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 вересня 2020 року в даній справі скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк