Справа № 603/654/20
Провадження № 3/603/274/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності,

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2020 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 перебував в приміщенні прийому громадян Монастириського відділу поліції, що знаходиться по вул. Сагайдачного 2 м.Монастириська Тернопільської області без засобів індивідуального захисту, зокрема без захисної маски, а також без будь-яких документів, що посвідчують особу громадянина, чим порушив п.п. 1, 2 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року та здійснив правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав повністю, суду по справі пояснила, що 30.10.2020 року близько 14 год. 00 хв. він перебуваючи на вул.Сагайдачного, що в м.Монастириська Тернопільської області вирішив зайти в приміщення Монастириського відділу поліції, що знаходиться по вул..Сагайдачного 2 м.Монастириська Тернопільської області, проте засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски він не мав, а також не мав при собі будь-яких документів які посвідчують особу, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати, більше такого не повториться.

Окрім визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №297714 від 30.10.2020 року, складеного інспектором СРПП №1 Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Грижаком М.П.;

-поясненнями ОСОБА_1 , наданими останнім в судовому засіданні;

-відеозаписом на компакт-диску, записаним з нагрудної камери поліцейського, який знаходиться при матеріалах справи, з записів якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в приміщенні Монастириського ВП без засобів індивідуального захисту.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

Згідно ст. 44-3 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки відсилає до вищевказаного Закону, який містить ряд статей та визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Згідно п.п. 1, 2 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року із змінами «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Так, згідно вказаної норми, відповідальність за порушення вказаного пункту несуть особи, які перебувають у громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, пояснень, наданих в судовому засіданні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, вбачається, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії під час дії карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність винної особи є щире розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини судом не встановлені, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винної, суд дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП та звільнити останнього від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, ст. 44-3, ст.ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Справу провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян