Провадження № 3/470/345/20
Справа № 470/685/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року смт Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Лященко В.Л., при секретарі Прохоровій С.О., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ; захисника - Терлецької Т.О.; свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Березнегуватського відділення Снігурівського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , безробітної,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2020 року серії ОБ № 030922, 28 вересня 2020 року о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_1 по вулиці Миру, 68, в смт Березнегувате, керувала транспортним засобом ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода) та в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, стверджувала, що 28.09.2020 року не знаходилась за кермом транспортного засобу. Керував автомобілем ОСОБА_2 , якого вона попросила сісти за кермо, оскільки сама вже вжила алкоголь.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до пунктів 6, 7, 8 цього ж Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час судового провадження ОСОБА_1 стверджувала, що за кермом транспортного засобу був ОСОБА_2 .

Свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили свідчення ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом.

При цьому, вказані вище особи вказували, що свідків під час складення адміністративних матеріалів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , взагалі не було. Вони не були свідками відмови ОСОБА_7 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що коли він прийшов на місце зупинки транспортного засобу ВАЗ 21099, то побачив поліцейських, які складали протокол, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Будь-яких інших людей під час складання адміністративних матеріалів на місці зупинки не було.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що взагалі не пам`ятає обставини які сталися 28 вересня 2020 року та нічого не може повідомити з приводу зупинки транспортного засобу та відмови ОСОБА_8 від проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на наявні докази, суд вважає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , які містяться у справі, відеозапис з відеокамери та боді камери поліцейських, не можна вважати беззаперечним доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд не зміг перевірити свідчення ОСОБА_6 та надати їм належну оцінку, у зв`язку з його неодноразовою неявкою в судове засідання, а з відеозапису боді камер патрульного також не вбачається присутність свідків, зазначених у протоколі.

При цьому, на відеозапису №1 наданому поліцейськими зафіксовано, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, однак ця відеофіксація датована 01.01.2018 року, що не дає змогу стверджувати про керування нею транспортним засобом саме 28.09.2020 року. При чому ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила факт її зупинки поліцейськими близько двох років назад, під час якої протокол про адміністративне правопорушення відносно неї не складався.

Таким чином, з наданих матеріалів справи, а також показів свідків, не можливо достовірно встановити, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом. Переконливих доказів, які б поза сумнівом беззаперечно підтверджували її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у справі немає, а всі сумніви щодо наявності її вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

У відповідності до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії та Карєлін проти Росії, у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Вказане вище в сукупності дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. Л. Лященко