КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2020 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200, 00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 14.06.2020 року о 21 год. 20 хв. керував автомобілем «ДАФ» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме стійкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, а суд прийняв рішення без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Зокрема зазначає, що він не керував транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення адвоката Хахановського А.В. і ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У оскаржуваній постанові суддя місцевого суду дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та обґрунтував свій висновок дослідженими у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеозаписом.

Разом з тим, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 категорично заперечив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді місцевого суду. Зазначив, що дійсно перебував у стані сп`яніння на парковці, поруч з автомобілем. В цей час прибули працівники поліції, які почали стверджувати, що він керував транспортним засобом, з чим він не погодився.

З наявного в матеріалах справи відеозапису нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, перебував на вулиці, факт керування заперечив.

Письмові пояснення, що містяться в справі на аркушах 5-7, апеляційний суд не бере до уваги через низьку якість копій та нерозбірливий почерк.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4) не містять даних щодо керування ОСОБА_1 автомобілем «ДАФ» державний номерний знак НОМЕР_1 , а свідчать лише про факт відмови останнього від огляду на стан сп`яніння.

З наданої статистики переміщення автомобіля «ДАФ» державний номерний знак НОМЕР_1 вбачається, що даний автомобіль здійснив зупинку 14.06.2020 року о 20 год. 53 хв. і більше не рухався, тоді як працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом 14.06.2020 року о 21 год. 20 хв.

За таких обставин, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «ДАФ» державний номерний знак НОМЕР_1 в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 294, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200, 00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя