Житомирський апеляційний суд
Справа №281/845/20 Головуючий у 1-й інст. Данчук В. В.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції за участю секретаря Велидчук І.М., ОСОБА_2. та його захисника - адвоката Грабчука О.В., потерпілого ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року щодо нього за ст.124 КУпАП.

в с т а н о в и л а:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 19.07.2020 року о 15 год. 40 хв. на 192 км автомобільної дороги Київ-Ковель-Яготин, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року. Постановити нову, якою провадження у справі закрити.

Посилається на те, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, не дослідив та не оцінив докази при винесенні постанови, неповно відобразив показання свідка, що є підставою для її скасування.

Вважає, що суд неправильно кваліфікував його дії, оскільки його вини у зіткненні автомобілів не має. Зазначив, що рухався по головній дорозі з дозволеною швидкістю, а водій ОСОБА_1 по другорядній та виїжджаючи з другорядної дороги па головну, не надав переваги у русі у відповідності до п.16.11 ПДР. Вказане підтверджується постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 24.09.2020 р. у справі № 281/813/20. Згідно з даною постановою, зіткнення даних автомобілів відбулось внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.16.11 ПДР. який не надав йому перевагу у русі, створив йому небезпеку для руху і як наслідок своїми діями створив аварійну обстановку.

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на недотримання ним вимог п. 13.1 ПДР є необґрунтованим, оскільки згідно з п. 1.10 ПДР: Дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі. Автомобіль ОСОБА_1 не рухався попереду нього, він раптово виїхав на його смугу руху з другорядної дороги, чим створив небезпеку для руху. Вважає, що в його діях відсутні ознаки недотримання п. 13.1 ПДР.

Послався на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі виклав покази свідка ОСОБА_3 . В постанові лише зазначено, що свідок бачив, як водій ОСОБА_1 раптово виїжджає на головну дорогу з другорядної і як відбувається ДТП, однак, суд не відобразив в постанові весь механізм ДТП, який повідомив свідок ОСОБА_3 .

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 529657 відносно нього за ст.124 КУпАП в порушення ст.254 КУпАП складено поліцією аж через місяць після ДТП - 18.08.2020 р.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, пояснив, що вину у вчиненні даного правопорушення не визнає. Зазначив, що рухався по головній дорозі з допустимою швидкістю, приблизно 100 км за год., як раптом, з другорядної дороги перед ним виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Все відбулося раптово, він не мав можливості екстрено гальмувати.

Адвокат Грабчук О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому ОСОБА_1 пояснив, що виїжджаючи на головну дорогу із другорядної дороги пропустив всі транспортні засоби на головній дорозі, які бачив. Коли виїхав на головну дорогу, жодних автомобілів не було. Закінчив маневр повороту, вже від`їхав від перехрестя на 16 метрів, та отримав удар ззаді, оскільки його наздогнав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . Важає, що ОСОБА_2 винен у ДТП. Постанову про визнання його ( ОСОБА_1 ) винним у вчиненні правопорушення за цією ж ДТП не оскаржував.

Допитаний повторно апеляційним судом свідок ОСОБА_3 підтвердив свої пояснення, надані в суді першої інстанції, зазначив, що саме ОСОБА_1 виїхав з другорядної дороги на головну, не пропустивши автомобіль ОСОБА_2 , оскільки останній їхал по головній та мав перевагу в русі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та документи, додані до апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст.251,252,283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.п. 12.1, 13.1 ПДР, і як наслідок - у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Так ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції виходив із доведеності його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він не відповідає наявним у справі доказам, яким суд не надав належної оцінки.

За змістом ст.124 КУпАП відповідальність наступає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно вимог п.13.1 далі ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до 1.10 ПДР безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Згідно пояснень ОСОБА_2 він рухався по головній дорозі з допустимою швидкістю, приблизно 100 км за год., як раптом, з другорядної дороги перед ним виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Все відбулося настільки раптово, що він не мав можливості екстрено гальмувати.

Такі пояснення ОСОБА_2 узгоджуються з іншими, дослідженими апеляційним судом доказами, а саме:

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , який був очевидцем вказаної дорожньо-транспортної події та стверджував, що водій ОСОБА_1 раптово виїхав з другорядної дороги на головну дорогу по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . Разом з тим в суді першої інстанції вказав, що на наступний день після ДТП йому телефонував ОСОБА_1 та питав, що він бачив та сказав, що він винен, оскільки його відволікли пасажири і тому він не помітив автомобіль ОСОБА_2

- протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 19.07.2020 року;

- план - схемою до протоколу огляду місця ДТП, складеною 19.07.2020 року.

При цьому в матеріалах справи наявна копія постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 24.09.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у зв`язку з порушенням ПДР України, які потягли за собою дану ДТП з ОСОБА_2 .

З вказаної постанови судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив п.16.11 ПДР України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення, тобто автомобілю під керуванням ОСОБА_2 . При цьому судом зроблено висновок, що саме таке порушення ОСОБА_1 спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто саме таке порушення мало причинно-наслідковий зв`язок з ДТП.

Дана постанова набрала законної сили та є чинною.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що немає підстав вважати, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рухалися перед ДТП в попутному напрямку. Таким чином порушення ОСОБА_2 п.13.1 ПДР України апеляційним судом не встановлено.

При цьому пояснення потерпілого ОСОБА_1 апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними матеріалами провадження та поясненнями інших учасників справи.

Безпідставним також є і висновок суду першої інстанції про порушення я ОСОБА_2 п.12.1 ПДР України.

Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Апеляційний суд звертає увагу, що для доведеності вини ОСОБА_2 у порушенні ним п.12.1 ПДР, внаслідок яких тим більше настала ДТП з пошкодженням автомобілів, необхідні спеціальні знання, якими учасники справи та суд не володіють.

Як вбачається з матеріалів справи, при складанні адміністративних матеріалів по даній справі експертиза для встановлення такого порушення та причинно-наслідкового зв`язку між ним та наслідками у виді ДТП не призначалася та не проводилася. Не зверталися з такими клопотанням учасники справи і в суді першої інстанції, а також і в апеляційному суді. Разом з тим, враховуючи наявність судового рішення про визнання винним у ДТП та у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП саме ОСОБА_1 та відсутність достатніх та допустимих доказів порушення ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці ПДР України, в тому числі і п.12.1, висновок щодо доведеності також і вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України за тих же обставин, вбачається безпідставним та негрунтовним.

Відповідно до п.1ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, постанова Лугинського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року щодо нього за ст.124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови буде проголошено 18.11.2020 року о 16:00.

Суддя: