Справа № 618/1111/20
Провадження № 3/618/266/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року

Суддя Дворічанського районного суду Харківської області Бунін Є. О., розглянувши в залі суду в смт Дворічна справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній,

за ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

13 листопада 2020 року о 17-05 год. ОСОБА_1 знаходився в супермаркеті «Посад» по вул. Слобожанська, смт Дворічна Дворічанського району Харківської області з вдягнутою маскою неналежним чином, а саме: одягнутою на одному вусі, чим порушив вимоги постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року, постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 року та положення підпункту 1 пункту 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що передбачена відповідальність ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 13 листопада 2020 року о 17-05 год. перебував в супермаркеті «Посад» по вул. Слобожанська, смт Дворічна Дворічанського району Харківської області з вдягнутою маскою неналежним чином, а саме: одягнутою на одному вусі, чим порушив вимоги чинного законодавства. В скоєному щиро розкаявся, просив взяти до уваги обставини справи та звільнити його від адміністративної відповідальності, зазначивши, що його дії не спричинили значної шкоди та не порушили права інших осіб, а також просив врахувати складну економічну ситуацію в країні, викликану пандемією COVID-19, а також те, що він є непрацюючим, а можливе стягнення за вказане адміністративне правопорушення явно не співрозмірне з характером вчиненого. Крім того, порушив умови карантину вперше.

Суддя вислухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, і приходить до наступного.

Відповідно до вимог підпункту 1, 2 пункту 10 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, яка передбачає, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 01 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно та перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_2 , полягає в ухиленні (порушенні) особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім пояснень ОСОБА_2 , факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується:

-фактичними даними встановленими з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 151530 від 13 листопада 2020 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.11.2020.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП порушення особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з малозначністю стверджуючи, що порушення правил карантину є грубим порушенням встановленого постановою КМУ порядку та має підвищену суспільну небезпеку, особливо в світлі останніх подій, пов`язаних з швидкістю поширення даного захворювання, суд, однак, бере до уваги, що європейський вектор руху України обумовлює удосконалення національного законодавства та стандартів роботи судових і правоохоронних органів в напрямку реалізації загальнолюдського принципу гуманізму.

Відповідно до статті 61 Основного Закону України, юридична відповідальність має індивідуальний характер, що певною мірою і реалізується у відповідних статтях глав 2 і 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що регламентують притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення стягнення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , передбаченою ст. 34 КУпАП, є щире розкаяння. Обставин, що обтяжують його відповідальність, передбачених ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 9 КУпАП, що регламентує поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та може призвести до тяжких наслідків у вигляді поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Враховуючи викладене вище, дані про особу правопорушника, згідно яких він є непрацюючою особою, а його перебування в магазині з вдягнутою маскою неналежним чином, не становить великої суспільної небезпеки, не заподіяло шкоди громадським або державним інтересам, здоров`ю чи життю громадян, суд вважає, що для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та попередження вчинення ним нових правопорушень достатньо обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в даному конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись у відношенні нього усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Дворічанський районний суд Харківської області.

Суддя Є. О. Бунін