Справа № 143/1068/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.11.2020 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУ НП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

Встановив:

10 вересня 2020 року о 12 год. 05 хв. по вул. Чапаєва, 10 в м. Погребище, Вінницької області водій ОСОБА_1 керував трактором типу мотоблок в стані алкогольного сп`яніння, а саме мав хитку ходу, запах алкоголю з порожнини рота. Згідно із протоколом медичного огляду № 28 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер, показник 1,20 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, і пояснив, що 10 вересня 2020 року о 12 год. 00 хв. керував мотоблоком по вул. Чапаєва, в м. Погребище, Вінницької області. Об`єм двигуна мотоблоку йому не відомий. Перед тим, як мав їхати випив бокал пива. Був зупинений працівниками поліції, які йому запропонували пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Він погодився пройти обстеження на стан сп`яніння за допомогою вказаного приладу. Після проведення обстеження працівники поліції повідомили йому, що за допомогою приладу встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Свідків при обстеженні не було. Потім йому запропонували проїхати до лікарні. Він погодився. В лікарні йому обстеження проводив лікар ОСОБА_2 . Підписи в протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння його.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Матяш Д.Ю. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки агрегат, яким керував ОСОБА_1 не відноситься до жодної категорії транспортних засобів, а відтак особа, яка ним керувала не може бути водієм, тобто особою, яка має відповідне посвідчення із зазначенням категорії транспортних засобів, дозволених для керування. Крім того, вказані у протоколі свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є медичним персоналом Погребищенської районної лікарні, де було проведено повторний огляд ОСОБА_1 , а відтак працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина доведена матеріалами справи.

Так, не зважаючи на заперечення вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених доказів, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161618 від 10.09.2020 року, в якому у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноруч дав пояснення та підтвердив, що випив бокал пива за одну годину як мав їхати (а.с. 2);

-актом огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.09.2020 року (а.с. 3);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.09.2020 року (а.с. 4);

-поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5-6).

З огляду на викладене суддя дійшов висновку, що досліджені докази у їх системному взаємозв`язку є достатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із тим, доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Матяша Д.Ю. про те, що трактор типу мотоблок, яким керував ОСОБА_1 , не відноситься до жодної категорії транспортних засобів, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч.6 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у статтях 286, 287, 289, 290 КК України, статтях 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.

Хоча в наказі Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні», яким затверджено перелік транспортних засобів, мотоблок до них не відноситься, однак, відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху України всі транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. належать до категорії «А1».

Не є транспортними засобами мопеди, велосипеди з двигуном із робочим об`ємом до 50 куб. см, рухомий склад метрополітену, фунікулера та інших видів залізниць (пасажирські й вантажні потяги, локомотиви, дрезини тощо).

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Оскільки ОСОБА_1 рухався на мотоблоці по вул. Чапаєва, 10 в м. Погребище, Вінницької області, він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством, а тому його твердження, що мотоблок не є транспортним засобом, за керування котрим настає адміністративна відповідальність, є необґрунтованими.

Отже, наведені дані надають можливість встановити, що вказаний мотоблок є транспортним засобом в розумінні ч. 1 ст.130 КУпАП.

В свою чергу суддя ураховує, що в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати мотоблоком, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки відповідно до вимог чинного законодавства держави України.

Водночас, суддя вважає неспроможними доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Матяша Д.Ю. стосовно того, що вказані у протоколі свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є медичним персоналом Погребищенської районної лікарні, де було проведено повторний огляд ОСОБА_1 , а відтак працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України України від 09.11.2015 року №1452/735 (надалі - Інструкція).

Згідно із п. 6 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

В силу п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Сукупний правовий аналіз наведених приписів Інструкції дає підстави для висновку, що запровадження законодавцем обов`язкової присутності при проведенні огляду водія на стан сп`яніння двох свідків покликано насам перед необхідністю дотримання прав та інтересів особи під час проведення такого огляду. Зважаючи на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився як працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, та враховуючи, що останній підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв незадовго до керування транспортним засобом, суддя вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про свідків самі по собі не мають істотного вирішального значення, оскільки не свідчать про порушення прав та інтересів останнього та не впливають на висновок судді про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, яка підтверджується сукупністю інших доказів.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті постанови від 24 червня 1988 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зазначив, що за правилами статті 288 КУпАП України судами розглядаються скарги на постанови про адміністративні правопорушення. Інші дії адміністративних органів (наприклад, пов`язані із затриманням, особистим оглядом, вилученням речей і документів, відстороненням водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами, оглядом на стан сп`яніння) оскаржуються у встановленому для цього порядку.

Однак, ОСОБА_1 не оскаржувалися дії працівників поліції щодо його огляду на стан алкогольного сп`яніння (стаття 267 КУпАП, частина перша, друга статті 286 КАС України).

В ч. 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, приймаючи до уваги особу правопорушника, відсутність у нього критичного ставлення до скоєного, а також зважаючи на характер правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень вважаю, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 27, 30, 40-1, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП, -

Постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , на користь держави «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106», судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя