ПОСТАНОВА

Іменем України

№ 610/2684/20

№ 3/610/1035/2020

м. Балаклія 12.11.2020 року

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, за участі прокурораКоваленка І.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця, зареєстрованого і жителя: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 35/20 від 21.10.2020 року убачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що: «з 06.02.2018р. був звільнений зі служби в поліції, будучи згідно з підпунктом «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно, а саме 07 жовтня 2020р. оприлюднив на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до витягу з наказу № 490 о/с від 28.11.2016 року рядового поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області.

Відповідно до витягу з наказу № 27 о/с від 06.02.2018 року рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області з 06.02.2018р. було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

Таким чином, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , який до 06.02.2018р. займав посаду поліцейського, є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

У відповідності до абзацу 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування це особи, зазначені у п. 1, п.п. «а» і п.п. «в» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 2 ч. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду.

07.02.2018р. Коробка надавав розписку про те, що отримав у відділі кадрового забезпечення трудову книжку та інші документи, а також був ознайомлений з вимогами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

14.02.2017р. та 30.01.2018р. він під підпис ознайомлювався з пам`яткою-попередженням щодо необхідності подачі декларації відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 , якого 06.02.2018р. було звільнено зі служби в поліції, був зобов`язаний не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду.

Однак, ОСОБА_1 , будучі звільненим з посади 06.02.2018р., 07.10.2020р. несвоєчасно подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі за період 01.01.2018р. 07.02.2018р.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 07 жовтня 2020р., тобто день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата складання даного адміністративного протоколу».

Дії ОСОБА_1 за вказаним фактом кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення визнав.

ОСОБА_1 дійсно згідно з підпунктом «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», про порушення вимог якої зазначено в Протоколі, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Разом з тим, зі змісту обвинувачення, викладеного в Протоколі, вбачається, що ОСОБА_1 , будучі звільненим з посади 06.02.2018р., 07.10.2020р. несвоєчасно подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, яку він був зобов`язаний подати не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі за період 01.01.2018р. 07.02.2018р., що є порушенням абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», яким передбачено обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тобто, норма ЗУ «Про запобігання корупції», порушення якої в Протоколі інкримінується ОСОБА_1 , не відповідає змісту обвинувачення, викладеному в ньому.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов 'язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Пантелеєнко проти України» від 29 червня 2006 року.

Нормою ч. 3 ст. 62 Конституції України однією з основоположних загальних засад провадження у справах про адміністративні правопорушення закріплено презумпцію невинуватості, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту обвинувачення не вбачається порушення ним ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», про порушення якої вказано в протоколі про адміністративне правопорушення.

За ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Змінити формулювання обвинувачення в частині визначення норми ЗУ «Про запобігання корупції», яку було порушено суб`єктом декларування, у відповідності до закону суд позбавлений можливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко