Справа № 464/2559/20 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 33/811/1451/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Савчука Олексія Любомировича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 7 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 7 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 02 год. 10 хв. на пр. Червоної Калини, 72 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 200D» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 02 год. 10 хв. на пр. Червоної Калини, 72 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 200D» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на дерево. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п.2.3б, п.12.1 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вказані справи постановою судді місцевого суду були об`єднані в одне провадження.

На постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 7 серпня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що розгляд справи відбувся без його участі, про винесену постанову дізнався лише 13 серпня 2020 року. Крім того, вже звертався до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою, однак така була йому повернута постановою судді Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, складеного відносно нього, відсутній його особистий підпис, працівником поліції вказано лише його прізвище, ім`я та по батькові. З огляду на наведене, вважає, що акт огляду і протокол про адміністративне правопорушення, складений на його основі, не може бути належним доказом у даній адміністративній справі.

Крім того, посилається на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право на ознайомлення з матеріалами справи. Вказує, що йому не було надано матеріали справи для ознайомлення, відтак було грубо порушено його право на захист.

Також зазначає, що у зв`язку з епідемією коронавірусу звертався разом зі своїм захисником до судді першої інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи, однак суддею було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Вказує, що при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суддею накладено на нього стягнення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КК України, однак від дня вчинення ним правопорушень пройшов 2-місячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП, а тому провадження у даній категорії справ підлягає закриттю.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, з урахуванням наведених у клопотанні про поновлення цього строку обставин, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Савчука О.Л., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 10 травня 2020 року) передбачала відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Разом з тим, відповідно до п. 1.10 Загальних положень Правил дорожнього руху під «дорожньо-транспортною пригодою» слід розуміти подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

З огляду на наведене, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 скоїв наїзд на дерево, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним, що вірно констатовано суддею першої інстанції.

Стосовно перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то такий підтверджується результатами огляду за допомогою приладу «Drager» від 10 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 2,10 проміле.

Відповідно до вимог п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, поліцейськими, всупереч доводам апелянта, було дотримано встановлених законодавством вимог щодо складення акта огляду щодо ОСОБА_1 .

Крім того, з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», вбачається, що ОСОБА_1 підписав вказаний акт огляду, вказавши, що з результатами такого згоден.

З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що у вказаному акті огляду відсутній його підпис не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до вимог пункту 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 12 березня 2016 року № 672/5 особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які вносяться до протоколу і засвідчуються підписом зазначеної особи. Пояснення може додаватись до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №405734 від 10 травня 2020 року, ОСОБА_1 складений щодо нього протокол підписав, у графі «пояснення до протоколу» вказав, що «посварився з дружиною». Жодних заперечень з приводу складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, чи стосовно незгоди з результатами проведення щодо нього огляду, не висловив.

З огляду на наведене, зміну показів ОСОБА_1 в частині того, що він був незгоден з результатами проведеного щодо нього огляду суддя апеляційної інстанції оцінює критично, як таку, що спрямована на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене.

Стосовно порушення права ОСОБА_1 на захист, то слід зазначити, що участь захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою. При цьому, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 271 КУпАП України, може залучити захисника для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, що й було зроблено ОСОБА_1 .

Разом з тим, той факт, що ОСОБА_1 та його захисник не ознайомились з матеріалами справи у суді першої інстанції, не береться до уваги суддею апеляційного суду, оскільки апелянтом не підтверджено жодними доказами того факту, що йому створювались перешкоди в ознайомленні з вказаними матеріалами.

Посилання апелянта на те, що суддею не було задоволено його клопотання про відкладення розгляду справи, не є підставою для скасування постанови судді першої інстанції, оскільки в оскаржуваній постанові суддя виклав мотиви, на підставі яких він дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , з такими погоджується й суддя апеляційного суду.

Крім того, право ОСОБА_1 на захист відновлено шляхом подання апеляційної скарги, що була прийнята до розгляду суддею апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що суддею місцевого суду порушено вимоги ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Частиною 1 ст. 221 КУпАП визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, суддею місцевого суду було дотримано строки накладення адміністративного стягнення, оскільки вчинення правопорушень мало місце 10 травня 2020 року, а постанова суддею винесена 7 серпня 2020 року, тобто в межах встановленого законодавцем тримісячного строку.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується протоколом серії ОБ №212719 від 10 травня 2020 року, схемою місця ДТП від 10 травня 2020 року.

Крім того, суддя апеляційного суду бере до уваги те, що факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не оспорюється.

Інших доводів, які б підтверджували допущення суддею місцевого суду норм матеріального чи процесуального права особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не наведено. Таких не здобуто й суддею апеляційної інстанції.

При цьому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на належних, достатніх і допустимих доказах та встановлюється, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №405734 від 10 травня 2020 року; висновком щодо результатів огляду від 10 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (АТ Drager 2.10 ‰); складеного в присутності ОСОБА_1 ; оглянутим відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційним судом не встановлено як з боку працівників патрульної поліції, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, порушення вимог закону, а також невідповідність висновку суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова судді є законною та обґрунтованою, та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 7 серпня 2020 року.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 7 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.