Справа №461/8404/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, генерального директора Комунального закладу культури Львівської обласної ради Культурно-мистецького центру «Львівського палацу мистецтв», юридична адреса: 79000, м. Львів, вул. Коперника, 17, проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

генеральний директор Комунального закладу культури Львівської обласної ради Культурно-мистецького центру «Львівського палацу мистецтв» ОСОБА_1 не вжив заходів щодо виплати заробітної плати регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, що призвело до порушення вимог ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці, чим порушив вимоги ч. 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на карантинні обмеження. Водночас, ОСОБА_1 не повідомив суд в чому саме полягають складнощі у прибутті в судове засідання, тобто не зазначив яким чином карантинні обмеження перешкоджають йому з`явитись в судове засідання, скерувати у засідання захисника, подати письмові пояснення з приводу протоколу, тощо. Крім того, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом та долученою до нього копією акту, тобто обізнаний з приводу предмету судового розгляду та змісту доказів і документів, які надані для дослідження суду.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на введення у країні карантину, оскільки саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів При цьому суд, відмовляючи у задоволенні даного клопотання, діє в межах чинного законодавства, яке не містить обмежень щодо розгляду справи у відсутності особи щодо якої складено протокол, дана особа обізнана про час, місце та дату судового розгляду, враховує нормами щодо строків розгляду справи, а особа не позбавлена можливості взяти участь у судовому засіданні безпосередньо чи за участю захисника, або шляхом надання письмових пояснень суду, проте не скористався своїм правом, у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначив причин, які безпосередньо перешкоджають йому взяти участь у судовому засіданні.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, дату, час та місце судового розгляду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ст.24 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст.115 КзПП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення №ЛВ14653/1468/АВ/П/ПТ від 10.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 зауважень до протоколу не висловлював, вказавши, що виявлені порушення будуть усунуті;

- актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, яким виявлено порушення положень чинного трудового законодавства та положень щодо оплати праці, з яким ОСОБА_1 ознайомлений;

- випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, наказом від 14.03.2019 року №35-3 про призначення ОСОБА_1 , які встановлюють перебування ОСОБА_1 на посаді;

- копіями платіжних доручень, які засвідчують дату проведення відповідних виплат.

Так, з досліджених документів вбачається, що працівникам Комунального закладу культури Львівської обласної ради Культурно-мистецького центру «Львівського палацу мистецтв» виплата заробітної плати проводиться через проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів. Виплату заробітної плати за другу половину березня 2020 року проведено 27.03.2020 року, відповідно до платіжного доручення №28 від 26.03.2020 року, а виплату зарплати за першу половину квітня 2020 року проведено 15.04.2020 року, відповідно до платіжного доручення №34 від 14.04.2020 року, виплату заробітної плати за другу половину червня 2020 року проведено 26.06.2020 року, відповідно до платіжного доручення №68 від 25.06.2020 року, а виплату зарплати за першу половину липня 2020 року проведено 15.07.2020 року, відповідно до платіжного доручення №77 від 14.07.2020. Порушення носить систематичний характер.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП доведена повністю.

З огляду на викладене вважаю, що ОСОБА_1 допустив порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а саме порушив вимоги ст.115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, прийняття ОСОБА_1 на себе зобов`язання усунення усіх виявлених порушень(відповідно до пояснень у протоколі), суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 41, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420 гривень 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький