Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/334/20
Єдиний унікальний №733/1107/20
Постанова

іменем України

12 листопада 2020 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого - судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління держпраці у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , фізичну особу-підпиємця, юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_2 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »),

за ч.1 ст.41 КУпАП,-

установив:

Управлінням держпраці у Чернігівській області при проведенні інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) ФОП ОСОБА_1 , який використовує найману працю, 16 жовтня 2020 року встановлено порушення законодавства про працю, а саме:

Розпорядженням від 31 березня 2020 року №8 ОСОБА_2 звільнена з посади продавця продовольчих товарів згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Пункт 1,ч.1 ст.36 КЗПП України передбачає, що трудовий договір може бути припинений за угодою сторін, тобто це домовленість, яка досягається сторонами спільно і може бути розірвана чи змінена лише внаслідок спільного волевиявлення, а не за бажанням лише однією сторони. Проте, ОСОБА_2 заява про звільнення з посади продавця продовольчих товарів згідно п.1 ст.36 КЗпП України на ім`я ОСОБА_1 не подавала, в трудовому договорі відсутній підпис ОСОБА_2 про припинення трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та найманою працівницею в даному випадку ОСОБА_2 , чим порушено п.1 ст.36 КЗпП України.

В разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Проте, в порушення ст.83 КЗпП України ОСОБА_2 грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки матері, яка має трьох дітей, не нарахована та не виплачена за період роботи з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року, чим порушено ст.83 КЗпП України.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

ФОП ОСОБА_1 не виплатив звільненій працівниці її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим порушено ст.117 КЗпП України.

Порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мін`юсту, Мінпраці, Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 року за№58. Оскільки центр зайнятості не реєструє трудових договорів, запис про прийняття й звільнення в трудовій книжці робить лише підприємець. Записи про звільнення або переведення на іншу роботу повинні також чітко відповідати формулюванню чинного законодавства та містити посилання на відповідний пункт, статтю закону. Проте, в трудовій книжці ОСОБА_2 відсутній запис про звільнення, що є порушенням п.п.2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, чим порушено п.п.2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Крім того, на вимогу працівників їм надаються довідки про їх роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, проте ФОП ОСОБА_3 не була надана довідка по сумам, що належить ОСОБА_2 при звільненні, чим порушено ст.49 КЗпП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі, обставини викладені у протоколі підтвердив, вину у вчиненні правопорушення визнав.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАПпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.41 КУпАП, порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, показами свідків, а також іншими документами.

При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінені судом докази доводять винуватість правопорушника ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, вбачаючи в діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що відноситься до адміністративних правопорушень в галузі охорони праці і здоров`я населення, враховуючи особу правопорушника, його ставлення до скоєного та керуючись ч.1ст.41, 221, 283-285, 294, 321 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу визначеного у постанові суду.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Суддя Н.В.Фетісова