Єдиний унікальний номер 448/1205/20
Провадження № 3/448/491/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2020 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши матеріали справи, що надійшла з Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого,

за ч.2 ст.212?? Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

29.09.2020 близько 09:00 год., на 77+030 м. автодороги М-11 «Львів-Шегині» у с.Шегині, Мостиського району, Львівської області, з лівої сторони навпроти АЗС «WOG» було виявлено агітаційний друкований постер (стенд) політичної агітації «Слуга народу» із зображенням ОСОБА_2 , який не містить відомостей про установу, що здійснювала друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, замовника. Розміщення агітаційної продукції здійснював ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ч.2 ст. 53 Виборчого кодексу України. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212?? КУпАП.

29.09.2020 близько 10:00 год. на 77+440 м ліворуч на автодорозі М-11 «Львів-Шегині» було виявлено агітаційний стенд політичної передвиборчої агітації ОСОБА_2 із надписом «Україна це ТИ», без зазначення відомостей про установу, що здійснювала друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, замовника. Розміщення агітаційної продукції здійснював ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ч.2 ст. 53 Виборчого кодексу України. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212?? КУпАП.

29.10.2020 близько 10:15 год., на 57+900 м автодороги М-11 «Львів-Шегині» було виявлено агітаційний стенд політичної партії «Європейська солідарність» з надписом «Наша мета-збудувати Європу в Україні», без зазначення відомостей про установу, що здійснювала друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, замовника. Розміщення агітаційної продукції здійснював ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ч.2 ст. 53 Виборчого кодексу України. Таким чином ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212?? КУпАП.

29.10.2020 близько 10:30 год., на 68+900 м автодороги М-11 «Львів-Шегині» неподалік с.Волиця, Мостиського району Львівської області було виявлено агітаційний стенд політичної партії «Європейська солідарність» з надписом « ОСОБА_3 . Наша мета-збудувати Європу в Україні», який не містить відомостей про установу, що здійснювала друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, замовника. Розміщення агітаційної продукції здійснював ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ч.2 ст. 53 Виборчого кодексу України. Таким чином ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212?? КУпАП.

29.10.2020 близько 11:00 год., на 61+250 м. автодороги М-11 «Львів-Шегині» було виявлено агітаційний стенд політичної передвиборчої агітації ОСОБА_2 із надписом «Підтримую Президента України», без зазначення відомостей про установу, що здійснювала друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, замовника. Розміщення агітаційної продукції здійснював ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ч.2 ст. 53 Виборчого кодексу України. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212?? КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які, зокрема, беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Під час складання протоколів у справах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , повідомив, що місцем його проживання є АДРЕСА_1 , а тому безперечно розумів, що за вказаною ним адресою судом будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи.

З метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 , прав судом використано усі можливі способи його сповіщення про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки поштою за місцем його проживання.

Проте, судом встановлено наступні обставини: 1) судові повістки направлялись за адресою фактичного місця проживання АДРЕСА_1 , які вказані у протоколах про адміністративні правопорушення; 2) суд здійснював виклики ОСОБА_1 , в судове засідання, однак останній не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження; 3) жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 , а також про відкладення розгляду справи, до суду не було подано.

Таким чином, ОСОБА_1 , було відомо, що судові повістки будуть йому направлятись за адресою, вказаною ним у протоколі, але своїми фактичними діями він ігнорує їх отримання, що вказує на його небажання брати участь в розгляді справи, при цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі останнього в судовому засіданні.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини та те, що ОСОБА_1 , своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, з урахуванням строків розгляду даної категорії справ, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.1 КУпАП.

ІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Частиною другою ст.53 Виборчого кодексу України встановлено, що друковані матеріали передвиборної агітації повинні містити відомості про підприємство, що здійснило друк, або інформацію, що друк здійснено з використанням обладнання відповідного кандидата або партії (організації партії), яка висунула кандидата (кандидатів), їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, та замовника відповідних матеріалів.

Частиною другою стаття 212?? КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розповсюдження (рознесення, вивішування, роздавання) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно, а так само організація такого розповсюдження.

За вказаних обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 , які полягали в розповсюдженні під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, а так само організація такого розповсюдження є порушенням ч.2 ст.53 Виборчого кодексу України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст.212?? КУпАП.

ІІІ. Оцінка суду

Даний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому є доказом у розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 , вищевказаних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії АПР18 №711774, АПР18 №711789, АПР18 №711798, АПР18 №711732 та АПР18 №711799 від 07.10.2020 року, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у яких такий провину у вчиненому визнав в повному обсязі, роздруківками агітаційних матеріалів, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 02.10.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_5 , рапортами ст.ДОП СП ПП Мостиського ВП Яворівського відділу ГУ НП у Львівській області майора поліції І.Філь від 07.10.2020 року, рапортами помічника чергового СР ПП №1 Мостиського ВП Яворівського відділу ГУ НП у Львівській області Шамота В.Б. від 02.10.2020 року, рапортами помічника чергового Мостиського ВП Яворівського відділу ГУ НП у Львівській області Вентика І.М. від 01.10.2020 року та іншими документами, доданими до протоколу.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази та докази, здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 с. 212?? КУпАП, - розповсюдження (рознесенні, вивішуванні, роздаванні) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, організація такого розповсюдження.

ІV. Накладення адміністративного стягнення

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року №17-рп/2010).

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності є виправданим, відтак, вина особи є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» і цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підстав для застосування ст.22 КУпАП до особи, не вбачаю.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

V. Судові витрати

Згідно вимог ст.40? КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,20 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ч.2 ст.212??, ст.ст. 33, 34, 35,40?, 283,284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212?? Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень.

Штраф необхідно сплатити не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення стягнення.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус