Справа № 428/7137/20
Провадження № 33/810/214/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., за участю секретаря Березіної І.А., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Горбатенко О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який працює директором МПП «ТВВ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою, 23.08.2020 року о 05 годині 07 хвилин на 10 км траси Запоріжжя-Донецьк в м.Запоріжжя ОСОБА_1 керував автомобілем «Lifan 620», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що наркотичні засоби не вживав, від проходження медичного огляду відмовився, оскільки не був впевнений у безпеці та збереженні свого автомобіля у період відсутності, також не хотів залишати дружину з малолітньою дитиною самих на трасі. Він не заперечував проти проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів, проте працівники поліції не пропонували йому пройти такий огляд, а відразу запропонували проїхати до Запорізького обласного наркологічного диспансеру, що, на думку апелянта, є порушенням вимог ст. 266 КУпАП. При цьому йому не було відомо, чи є цей заклад охорони здоров`я найближчим до місця зупинки.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ці порушення і на його думку прийняв незаконне рішення.

Крім того, враховуючи позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Карєлін проти Російської Федерації», протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі.

Також безпідставно суд послався у якості доказів на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які в судовому засідання не допитувалися і показання яких викладені на бланках і є ідентичними.

Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції вважає неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким воно було зафіксоване.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про його відсторонення від керування транспортним засобом не відповідають дійсності.

На доведення своєї невинуватості він посилався на висновок лабораторного дослідження Генічеської районної лікарні Херсонської області від 23.08.2020, згідно якому він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, проте суд безпідставно не взяв цей висновок до уваги.

Також на обгрунтування апеляційних доводів посилається на постанови інших місцевих судів України

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Горбатенко О.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Горбатенко О.М., дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає як у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В цьому сенсі, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання ОСОБА_1 на те, що він не вживав наркотичних засобів і це підтверджується висновком лабораторних досліджень Генічеської районної лікарні Херсонської області від 23.08.2020, не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду у справі був протокол про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не сам факт його знаходження у такому стані.

Проте, суд першої інстанції не в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП щодо повного й всебічного дослідження матеріалів справи, зокрема, формально поставився до дослідження відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, що потягло за собою прийняття хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 23.08.2020 року о 05 годині 07 хвилин на 10 км траси Запоріжжя-Донецьк в м.Запоріжжя був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, що не заперечується і апелянтом. В нього були виявленні передбачені п.4 розділу 1 Інструкції ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

На підтвердження зазначених обставин суд послався на письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Проте відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) містять суттєві переривання запису, є неповними і не створюють реальної картини щодо фіксації події вчиненого адміністративного правопорушення.

Так, перші файли відеозапису зроблені з нагрудної відеокамери працівника поліції, який не виходив зі службового автомобілю і не спілкувався з ОСОБА_1 , звуковий ряд на них відсутній і зміст розмови між працівником поліції і ОСОБА_1 не відображено. Таким чином, на відеозаписах не зафіксовано моменту, коли працівник поліції мав пояснити ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, звернути увагу на наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, роз`яснити процесуальні права та запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я, найменування та місце розташування цього закладу. Такої інформації відеозапис не містить взагалі, відповідно, суд позбавлений можливості перевірити законність дій працівників поліції. Більш того, не зафіксовано момент, який дав підставу працівнику поліції дійти висновку, що звужені зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло, також неможливо перевірити, чи млява в нього мова за відсутності звукового ряду.

Після переривання відеозапису він поновлюється з моменту, коли у присутності свідків ОСОБА_1 заявляє про відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, при цьому відеозапис не містить належної інформації щодо осіб свідків, фактично на відеозапису цих осіб не видно. Згідно відеозапису, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , що відмова пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння має для нього такі ж правові наслідки, як і знаходження у такому стані.

Натомість, у судових засіданнях ОСОБА_1 і його захисник пояснили про те, що працівники поліції запевнили його у можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння пізніше протягом тижня і тим самим довести у суді свою невинуватість, тобто, ввели його в оману щодо правових наслідків його відмови.

Спростувати цю версію ОСОБА_1 неможливо за відсутності повноцінного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, а тому відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви апеляційний суд тлумачить на його користь.

За таких умов, відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) не можна визнати належними і допустимими доказами вини ОСОБА_1 , а самого протоколу про адміністративне правопорушення і письмових пояснень свідків, які не були присутніми з моменту затримання ОСОБА_1 і до моменту складання щодо нього протоколу, за таких обставин недостатньо для висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 в тому, що він умисно, розуміючи правові наслідки свого вчинку, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується в цій частині з доводами апелянта і вважає за необхідне скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду і не погоджується з доводами апелянта про наявність обов`язку проведення працівниками поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим, а відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст. 247, ст.294 КУпАП ,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду О.В. Чобур