Справа № 183/3200/20
Провадження № 33/810/179/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю:

секретарів судового засідання Магомедова Ш.Х., Березіної І.А.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Красноруцького О.М.

розглянувши «06» листопада 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції із Марківським районним судом Луганської області апеляційну скаргу захисника Красноруцького Олександра Миколайовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця за контрактом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Марківського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Марківського районного суду Луганської області від 12 лютого 2020 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 гривні 40 копійок.
У постанові суду зазначено, що 02.06.2020 о 22 годині 40 хвилин на а/д М-29, 160 км. Новомосковського району Дніпропетровської області поліцейський Галич С.О. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121442 за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 02.06.2020 о 22 годині 20 хвилин по а/д М-29, 160 км. Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, ВА321099, н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник порушується питання про скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при розгляді справи Марківським районним судом було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки судове засідання 31.08.2020 року було проведено без участі ОСОБА_1 та його захисника, що, на думку апелянта, є порушенням норми процесуального права, передбаченої ст.268 КУпАП. Вважає, що висновки суду першої інстанції щодо неповажності причин неявки адвоката і ОСОБА_1 в судове засідання 31.08.2020 року та можливості розгляду справи без їх участі, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підтверджуються їх процесуальною поведінкою. Зазначає, що справа раніше призначалась до судового розгляду в Марківському районному суді Луганської області два рази: на 31.07.2020 року та на 18.08.2020 року. Захисник Красноруцький О.М. та Мороз С.О. в попередні судові засідання з`являлись вчасно, приймали участь в судових засіданнях та від явки до суду не ухилялись. Отже апелянт переконаний, що їх процесуальна поведінка по справі не давала суду першої інстанції обґрунтованих підстав вважати їх поведінку такою, що направлена на затягування судового процесу, оскільки захисник Красноруцький О.М. 31.08.2020 року перебував в м. Києві, де приймав участь в тестуванні на знання законодавства в процесі конкурс з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора. З приводу неявки ОСОБА_1 в судове засідання судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних сил України і виконуючи бойові завдання в зоні Операції Об`єднаних сил, 31.08.2020 року виконував завдання керівництва в м. Сєвєродонецьку, в зв`язку з чим не міг з`явитись до суду з поважної причини.

Апелянт наголошує, що Марківським районним судом Луганської області при винесенні постанови від 31.08.2020 року не було надано повну юридичну оцінку всім обставинам справи, в сукупності з наявними доказами по справі, а також не проведено об`єктивний аналіз письмових показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в сукупності з показами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та рапорту інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Солопа Олександра. Вказує, що як вбачається з рапорту інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Солопа О., факт ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був зафіксований на камеру DM 4757, однак до матеріалів справи відеозапис чомусь не був доданий. Той факт, що свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не були присутні при розмові ОСОБА_1 з поліцейськими, коли вирішувалося питання щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується крім пояснень ОСОБА_1 також письмовими поясненнями ОСОБА_4 . Та й взагалі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були примусово зупинені працівниками поліції та не бажали підписувати протокол, оскільки вони нічого не чули та не бачили. Вказані особи - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , діючи під примусом працівників поліції, були змушені підписати протокол та пояснення, оскільки поспішали в м. Київ, хоча в їх присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він не ухилявся. Також апелянт стверджує, що суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_4 , зазначивши про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є друзями, що не відповідає дійсності, оскільки таких показів ОСОБА_1 не надавав. При дачі пояснень ОСОБА_1 пояснив, що з ним в транспортному засобі знаходився ОСОБА_4 , який проходив з ним разом службу у військовій частині, тобто твердження суду щодо їх дружніх відносин є недостовірним припущенням. Марківським районним судом Луганської області взагалі проігнорована та обставина, що в момент зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 поспішав до лікарні м. Новомосковськ, так як потребував невідкладної медичної допомоги, що підтверджується довідкою з лікарні. Судом першої інстанції не надано юридичної оцінки показам ОСОБА_1 в частині того, що він не ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, якого працівники поліції не мали при собі і на пропозицію водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, куди він направлявся, відповіли відмовою і почали оформлювати протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Покази ОСОБА_1 в цій частині повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_4 , які суд безпідставно не прийняв до уваги.

Поміж того апелянт вказує, що в Управлінні Патрульної поліції в Дніпропетровській області повинен зберігатися відеозапис обставин вчинення адміністративного правопорушення при дослідженні якого можливо встановити об`єктивні обставини справи, з метою перевірки як доводів ОСОБА_1 , так і правомірності дій поліцейських при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак суд першої інстанції, не звертаючи уваги на вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за №28/32999, взагалі не оцінюючи правомірності дій працівників поліції, та вважаючи, що в зв`язку з наближенням закінчення тримісячного строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності можливо формально віднести до розгляду клопотання про витребування доказів не став задовольняти клопотання, чим грубо порушив вимоги ст.268, 272 КУпАП.
Разом з цим апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ч.2 ст.283 КУпАП, оскільки відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, містять не вірну інформацію щодо місця роботи. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що є військовослужбовцем ЗСУ і в судове засідання він з`являвся у військовій формі. Незважаючи на це, суд першої інстанції в постанові від 31.08.2020 року зазначив, що ОСОБА_1 не працює, що свідчить про формальний та поверховий, без повного вивчення всіх обставин справи, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Окрім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не надана юридична оцінка діям працівників поліції щодо не відсторонення від керування транспортним засобом водія ОСОБА_1 . Стверджує, що працівники поліції не відсторонювали ОСОБА_1 від керування транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 і після складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та ОСОБА_1 продовжив рух в якості водія транспортного засобу в напрямку лікарні м.Новомосковськ, де йому була надана невідкладна медична допомога.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Красноруцький О.М. підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Додатково суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 02 червня 2020 року о 22.00 год. він разом із товаришем по службі ОСОБА_5 на автомобілі із м. Дніпро поверталися до своєї військової частини, де він проходить військову службу за контрактом з 27 вересня 2019 року. Оскільки на його автомобілі не горіла фара лівого габариту, їх зупинили працівники патрульної поліції та під час спілкування від пасажира ОСОБА_4 відчули запах алкоголю. Сам він був тверезий та поспішав до лікарні у зв`язку із зламаною рукою, про що він повідомив патрульним поліцейським. Натомість патрульні запропонували йому пройти медичний огляд на предмет алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, на що він погодився. Але патрульні сказали, що треба почекати годину, коли інший патрульний наряд привезе алкотест Драгер. Тоді він запропонував патрульним поліцейським поїхати разом з ним до лікарні та пройти медичний огляд, але ж ті відмовилися, зупинили двох водіїв та почали складати протокол про його відмову у проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому патрульні змусили понятих підписати цей протокол та дати письмові пояснення щодо його відмови у проходженні медичного огляду.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Красноруцького О.М., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на показання самого ОСОБА_1 щодо обставин вчиненого правопорушення, наданих ним у судових засіданнях 20 липня 2020 року, 31 липня 2020 року та 18 серпня 2020 року, а також на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення від 02.06.2020 року серії ДПР18 № 121442; пояснень зазначених в протоколі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Так, із змісту наведених в оскаржуваному рішенні місцевого суду показань ОСОБА_1 , які він надав під час судового розгляду, вбачається, що свою вину він не визнав та пояснив суду, що ввечері того дня він зламав руку і разом з товаришем їхав до лікарні, коли їх зупинили працівники поліції та вимагали огляду на стан сп`яніння. На підтвердження цього долучив копію виписки №3084 від 04.06.2020 із медичної карти та копію довідки Новомосковської ЦРБ № 2797. В нього був больовий шок, а відтак він дійсно відмовився від огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції вимагали чекати доки привезуть спеціальний прилад. Зазначає, що жодних свідків не було.
Зміст апеляційної скарги захисника Красноруцького О.М. та пояснення учасників провадження у суді апеляційної інстанції свідчить про те, що ними не оспорюється правильність викладених судом у постанові показань ОСОБА_1 , а тому приймаються апеляційним судом як достовірні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121442 від 02.06.2020 року, складеного патрульним поліцейським Галичем С.О. за ч.1 ст.130 КУпАП, 02.06.2020 о 22 годині 20 хвилин по а/д М-29, 160 км. Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, ВА321099, н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що 02.06.2020 року о 22 годині 50 хвилин в Дніпропетровській області, Новомосковський район, на а/д М29 160 км. вони були залучені працівниками патрульної поліції в якості свідків відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.4, 5).

Згідно рапорту поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Солопа О. від 02.06.2020 року (а.с.6), під час патрулювання на службовому автомобілі із сержантом поліції ОСОБА_7 та капралом поліції Мельник Д.А. о 22 год. 20 хв. було помічено а/м ВАЗ-21099 д.р.н. НОМЕР_1 , в якому не працював задній габаритний ліхтар, тому ТЗ було зупинено. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різких запах з порожнин рота, почервоніння обличчя, нестійка хода) та було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків, після чого на водія було складено адмінпротокол за ч.1 ст.130 КУпАП, що зафіксовано на відеокомеру DM 4757, та відсторонено від керування ТЗ.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту із УПП в Дніпропетровській області були витребувані та досліджені відеозапис з камери DM 4757 за 02.06.2020 року та копія витягу з журналу обліку видачі, повернення вказаної відеокамери.

Так, з відеофайла № від 02.06.2020 року з часом запису 22:56:29-23:05:08 вбачається, що у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 водій ОСОБА_1 на пропозицію патрульного поліцейського відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не висловлював бажання пройти медичний огляд у лікарні. Як свідчить цей відеозапис свідки події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вільно спілкуються з патрульними поліцейськими та без будь-якого примусу надають їм свої анкетні дані та документи, власноручно підписують складений відносно ОСОБА_1 адмінпротокол та свої письмові пояснення про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.101).

Згідно наданої УПП в Дніпропетровській області на запит апеляційного суду відомості до журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карти пам`яті від 02 червня 2020 року (а.с.100), відеокамера DM 4757 видавалася 02 червня 2020 року патрульному поліцейському Галичу С.О.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,при обставинах встановлених постановою судді Марківського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що свідки подій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали письмові покази під примусом з боку патрульних поліцейських є безпідставними та спростовуються вищенаведеним відеозаписом патрульних поліцейських, а отже добровільність та правдивість показань цих свідків не викликала сумнівів у суду першої інстанції та відсутні підстави для таких сумнівів у апеляційного суду. Тому відсутні підстави для виклику до суду вказаних свідків.
При цьому місцевий суд належно дослідив письмові показання свідка сторони захисту ОСОБА_4 (а.с.33), правильно давши цим показанням критичну оцінку з наведених у постанові мотивів.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції всебічно та повно перевірив версію ОСОБА_1 щодо обставин подій, дав належну оцінку усім наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. У свою чергу сторона захисту в апеляційній скарзі не навела жодних переконливих аргументів на спростування таких висновків місцевого суду. Водночас надані захистом медичні довідки про наявність у ОСОБА_1 травми руки (а.с.31,32) жодним чином не спростовують доведеного судом першої інстанції факту відмови водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом за наведених у постанові обставин, відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом першої інстанції передбачених ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1 , у тому числі на захист, з огляду на таке.
За загальними правилами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Разом з цим за приписами ч.2 ст.38 цього Кодексу якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Згідно з положеннями статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Матеріали справи свідчать про дотримання судом вимог закону щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи.
Так, як свідчать матеріали перебігу судового розгляду даної справи, ОСОБА_1 та його захисник належним чином повідомлялися про дату та час судових засідань на 20 липня 2020 року на 11.00 год (а.с.21,22), на 31 липня 2020 року на 11.00 год. (а.с.26-28), на 18 серпня 2020 року на 13.00 год. (а.с.40,41) та на 31 серпня 2020 року на 11.30 год. (а.с.45), вони скористалися своїм правом ознайомитися з матеріалами справи (а.с.23), надати суду пояснення щодо своєї версії подій, про що зазначено в оскаржуваній постанові місцевого суду, а також подавали до суду численні клопотання та додаткові докази (а.с.29, 30-34). При цьому наявна в матеріалах справи розписка (а.с.37) свідчить про те, що суд першої інстанції у повному обсязі роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені статтями 10, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП.
Також суд приймав заходи для виклику до суду свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.42-44, 47-49, 52-54), але які у судове засідання не з`явилися та, як свідчить останнє клопотання сторони захисту від 28.08.2020 року (а.с.51), не наполягала на їх повторному виклику. Такого клопотання про виклик вказаних свідків для їх допиту не надходило від сторони захисту й під час апеляційного розгляду, а тому посилання захисника на недотримання судом першої інстанції правових позицій КАС ВС щодо оцінки показань свідків, як доказів по справі, слід у даному випадку визнати неспроможним.
Водночас, як свідчать матеріали справи, від самого ОСОБА_1 ніяких клопотань за увесь період часу розгляду справи до місцевого суду не надходило.
Враховуючи вищенаведене слід погодитись з рішенням судді Марківського районного суду Луганської області від 31.08.2020 року про можливість закінчення судового розгляду справи без участі ОСОБА_1 та його захисника.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись визначених ч.1 ст.277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи усталену практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, а також правові позиції ЄСПЛ, який визнав пріоритет публічного інтересу над приватним, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі наявних та досліджених судом доказів. Окрім того, передбачені ст.268 КУпАП процесуальні права ОСОБА_1 та його захисника Красноруцького О.М. відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання їм можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Красноруцького О.М. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Марківського районного суду Луганської області від 31.08.2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Красноруцького Олександра Миколайовича - залишити без задоволення, а постанову судді Марківського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО