Справа № 459/2927/20 Провадження № 3/459/1197/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області ДемяновськаЮ.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого підземним гірником в шахті «Великомостівська», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

В провадженні судді перебувають справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме:

-справа № 459/2927/20 за адміністративним протоколом серії ВАБ № 259620 від 03.10.2020 року,

-справа № 459/2928/20 за адміністративним протоколом серії ВАБ № 259618 від 10.10.2020 року.

Вивчивши матеріали вказаних справ, вважаю необхідним об`єднати справу № 459/2928/20, зі справою № 459/2927/20, котрі поступили одночасно, відносно однієї особи та розглядаються одним суддею відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 259620 від 03.10.2020 року, ОСОБА_1 03.10.2020 року о 20:15 год., знаходився у магазині «Рукавичка», що по проспекту Шевченка, 18, в м.Червонограді Львівської області без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисної маски, що закривають ніс та рот та документів, що посвідчують особу, чим порушив підпункт п.п.10 п.1, п.п.10 п.2 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року. Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 259618 від 10.10.2020 року, ОСОБА_1 10.10.2020 року о 14:00 год., знаходився у магазині «Рукавичка», що по вул.Сокальська, 18, в м.Червонограді Львівської області без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисної маски, що закривають ніс та рот та документів, що посвідчують особу, чим порушив підпункт п.п.10 п.1, п.п.10 п.2 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року,чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, подав письмове заперечення у якому зазначає, що ані Конституцією України, положення якої мають найвищу юридичну силу, ані в будь-якому іншому законі України не передбачена пряма заборона щодо перебування людини в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту. Конституційні права і свободи людини і громадянина можуть бути обмежені лише в умовах воєнного або надзвичайного стану. Однак правовий режим воєнного або надзвичайного стану на території України не запроваджено. Вважає, що постанова КМУ, на яку посилається особа, уповноважена на складання протоколу, є підзаконним актом Кабінету Міністрів України, а тому введення прямої заборони щодо обмеження перебування людини в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту прямо суперечить імперативним нормам Конституції України. При цьому, покликається на правову позицію викладену Конституційним Судом України в рішенні 10-р/2020 від 28 серпня 2020 року у справі № 1-14/2020(230/20). З огляду на наведене просить визнати незаконними протоколи Червоноградського ВП ГУНП та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку із відсутністю події і окремо складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ; розгляд справи проводити у його відсутності.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був обізнаний про час і місце розгляду справи, не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків.

Оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті, тому враховуючи наведене та вимоги ст. 268 КУпАП вважаю можливим розглянути справу без його участі.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( зі змінами) визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає, зокрема, в порушенні особою (яка є суб`єктом правопорушення) правил щодо карантину людей, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами) з 1 серпня 2020 року до 31 грудня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 року №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 .

Згідно п.п.1,2 п.10 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідеміологічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СOVID-19 спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» №641 від 22 липня 2020 року на території України на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні; Підпункт 2 пункту 10 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 712 від 12.08.2020.

Судом встановлено, що 03.10.2020 року о 20:15 год. та 10.10.2020 року о 14:00 год. в м.Червонограді Львівської області, відповідно по пр.Шевченка, 18 та вул.Сокальська, 18 у супермаркеті «Рукавичка» ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисної маски, що закривають ніс та рот, та без документів, що посвідчують особу чим порушив п.п.1,2 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 259620 від 03.10.2020 року, серії ВАБ № 259618 від 10.10.2020 року, а також наявними в матеріалах справ відеозаписами. Крім того сам факт події не заперечується і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Таким чином, дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 зводяться до особистої незгоди із встановленими в Україні карантинними обмеженнями та ґрунтуються на власному тлумаченні нормативних актів законодавства, тому числі тих, яким встановлені такі обмеження.

Рішенням Конституційного Суду України, на яке покликається ОСОБА_1 встановлені карантинні заходи неконституційними не визнавались, оскільки дане рішення стосується встановленого граничного розміру заробітної плати, грошового забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ, передбачене у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладаючи стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність та несуть загрозу для здоров`я і життя людей, особа правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відповідно до ст.33 КупАП, а тому вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33,36, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Об`єднати справу про адміністративне правопорушення № 459/2927/20 за ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 зі справою № 459/2928/20, в одне провадження та присвоїти реєстраційний номер за № 459/2927/20, провадження по справі 3/459/1197/2020.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Червоноградський міський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська