Провадження № 3-в/127/97/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського О.М. про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського О.М. про заміну сторони у виконавчому провадженні. Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 53325508 за виконавчим листом у справі № 127/15616/16-п від 13.09.2016 про конфіскацію в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил транспортного засобу марки Mersedes Benz моделі Vito 110CDI, VIN НОМЕР_1 . Боржником було визначено ОСОБА_1 , однак в подальшому власник зазначеного транспортного засобу тричі змінювався та на даний час його власником є ОСОБА_2 .

Заявник в судове засідання не з`явився, разом з тим згідно з поданням головний державний виконавець Данілевський О.М. просив розглянути подання за відсутності заявника.

Представник стягувача Вінницької митниці ДФС та боржник Варварук О. Л. в судове засідання не з`явились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили. При цьому судом було вжито усіх належних заходів для повідомлення їх про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 адвокат Власенко В.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання. Зауважив, що виконання судового рішення в частині конфіскації транспортного засобу можливе лише щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_1 .

Заслухавши думку представника ОСОБА_2 адвоката Власенко В.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів справи випливає, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2016 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 Митного кодексу України (далі МК) закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 13.09.2016 постанову суду першої інстанції скасовано та ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною першою статті 483 МК та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару безпосереднього предмета порушення митних правил, а саме транспортного засобу марки Mersedes Benz моделі Vito 110CDI, VIN НОМЕР_1 , що складає 22198,28 грн. з конфіскацією безпосереднього предмету правопорушення митних правил зазначеного транспортного засобу. Вказана постанова суду набрала законної сили 19.03.2020.

03.02.2017 головний державний виконавець Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Бушанська Ю.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 127/15616/16-п від 13.09.2016 в частині конфіскації в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил транспортного засобу марки Mersedes Benz моделі Vito 110CDI, VIN НОМЕР_1 .

07.02.2020 головний державний виконавець Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Бушанська Ю.О. винесла постанови про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме на зазначений вище транспортний засіб, а також про розшук майна боржника. Згідно з зазначеними постановами державного виконавця боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_3 . Разом з тим, 28.02.2019 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Заводнюк І.М. винесла постанову про виправлення помилки в частинні визначення боржника, а саме замість ОСОБА_3 по всьому тексту постанови вказала боржником ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю начальника територіального сервісного центру № 0541 РСЦ МВС у Вінницькій області Юхимчука Т. В. від 14.03.2019 транспортний засіб марки Mersedes Benz моделі Vito 110CDI, VIN НОМЕР_1 , 26.12.2014 зареєстрований за громадянином ОСОБА_4 .

Разом з тим, суд також враховує, що зі змісту відповіді начальника РСЦ МВС у Вінницькій області Іщука Є. випливає, що 27.04.2019 зазначений транспортний засіб перереєстровано на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу.

Згідно з частиною першою статті 541 МК постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку.

Аналогічні положення закріплені й Главою 29 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Порядок заміни сторони виконавчого провадження регламентований частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII). Зокрема, зі змісту абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII випливає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Реченням другим абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII визначено, що для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заперечуючи проти задоволення подання державного виконавця, захисник ОСОБА_2 адвокат Власенко В.В. посилався на те, що таким поданням фактично ставиться питання про зміну особи, яка притягнута до відповідальності у виді конфіскації майна. Однак суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 10 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 354 ЦК до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. При цьому абзацом другим частини першої статті 354 ЦК регламентовано, що конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно.

Згідно з приписами частини другої статті 354 ЦК обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Отже, цивільне законодавство України передбачає таку підставу припинення права власності як його конфіскація. Слід при цьому також зауважити, що з наданих суду матеріалів арешт на зазначений вище автомобіль був накладений 07.02.2017, а в подальшому повторно 29.05.2019 та 10.07.2019. Питання щодо правомірності чи неправомірності відчуження зазначеного вище автомобіля на користь ОСОБА_2 , а також неналежне виконання працівниками органів державної виконавчої служби та/або реєстраційної служби своїх посадових обов`язків, що призвело до можливості здійснення переоформлення зазначеного вище автомобіля ОСОБА_2 як його власником, не є предметом дослідження у зазначеному провадженні, а тому такі доводи захисника Савенка О.Ф. суд залишає поза увагою. Натомість у зазначеному провадженні має бути вирішене питання щодо можливості переведення прав і обов`язків сторони зобов`язання.

Захисник Савенка О.Ф. посилався також на те, що останній є добросовісним набувачем, а тому користується відповідним захистом. Разом з тим, частиною першою статті 328 ЦК визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зі змісту частини другої статті 328 ЦК випливає, що законодавцем встановлено презумпцію правомірності набуття права власності, а саме право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Не оспорюючи зазначені приписи цивільного законодавства та доводи захисника Савенка О.Ф. в цій частині, суд вважає за доцільне зауважити, що адвокатом Власенком В.В. суду не було надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 або його представником було вжито заходів, спрямованих на здійснення захисту права власності.

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що частиною першою статті 330 ЦК визначено, що у разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з частиною другою статті 388 ЦК майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

При цьому частиною третьою статті 388 ЦК визначено, що у разі якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як вже судом зазначено вище, ні ОСОБА_2 , ні його захисником адвокатом Власенком В.В. суду не було надано доказів на підтвердження здійснення захисту права власності відповідно до встановленої законом процедури, а суд під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не уповноважений вирішувати питання правомірності чи неправомірності такого набуття. Саме тому доводи захисника у цій частині, к судом також зазначено вище, суд залишає поза увагою. І з цих же підстав суд залишає поза увагою доводи захисника щодо того, що в даному випадку фактично ставиться питання про притягнення до відповідальності особи, яка не вчиняла будь-якого делікту, ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення подання про заміну сторони виконавчого провадження суд також враховує висновок Верховного суду (далі ВС) зроблений у постанові від 30.06.2020 (справа № 264/5957/17), відповідно до якого внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України (далі ЦК)), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк.

Крім того, ВС у постанові від 25.04.2018 (справа №2-н-148/09) зазначив, що під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Отже, аналізуючи матеріали справи, доводи захисника Савенка О.Ф., суд вважає, що правові підстави для відмови у задоволенні подання державного виконавця щодо заміни сторони виконавчого провадження боржника відсутні, а тому подання необхідно задовольнити та замінити боржника ОСОБА_1 боржником ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 304 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні АСВП № 53325508, а саме боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Вінницької апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: