Справа №647/2688/20
Провадження № 3/647/2188/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року місто Берислав

Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Миргород В. С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тараса Шевченка Бериславського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого АЗС «АВІАС», розглянуто у присутності правопорушника, якому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, клопотань не заявлено,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020 року до Бериславського районного суду Херсонської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 095870 від 18.09.2020 року, ОСОБА_1 , 18.09.2020 року о 22 год. 10 хв., в м.Берислав по вул..1 Травня керував мотоциклом «MUSTANG в стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу DragerAlcotest 6810 №АRBH -0590 в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст..130 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що 18.09.2020 року керував мотоциклом, по вул..1 Травня в м.Бериславі без шолома. Його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, він погодився, оскільки не був у стані сп`яніння. На місці зупинки мотоцикла йому не надали прилад для продуття. Його відвезли на пост ДАЇ «Шилова Балка», запропонували продути алкотестер, не вказавши його технічні характеристики та почали складати протокол у якому зазначили, що він керував мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки алкотестер показав наявність 0.69 % алкоголю. Він запропонував пройти освідування у лікарні, але направлення йому не дали. Наявне в матеріалах справи направлення йому не вручалось, про що свідчить відсутність його підпису на направленні, в ньому зазначено що він проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що не відповідає дійсності. Просить закрити провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини ( рішення у справі « Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої « за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Суд приймає до уваги свідчення ОСОБА_1 , які він дав безпосередньо в суді, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України передбачено, що водієві забороняється:керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч.1ст.130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду.

Крім того, відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України N 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема про місце і час вчинення та суть правопорушення, про свідків і потерпілих, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, це також зазначається у протоколі.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 N 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 та вимог норм КУпАП.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 095870 від 18.09.2020 року, то в ньому відповідно вищезазначеним нормам та ст.266 КУпАП не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не зазначено що саме пропонувалось ОСОБА_1 , в якій послідовності, чи пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення затверджений, додатком 2 до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення…» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язкових реквізитів, перелік яких міститься у ст.256, 283 КУпАП ускладнює визначення складу адміністративного правопорушення, й обмежує права учасників, призводить до неконкретизованості обвинувачення, позбавляє особу можливості ефективного захисту від пред"явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом(Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до положень ст.19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; а також згідно вимог ст. ст. 6,7 Закону України "Про Національну поліцію", з яких вбачається, що органи Національної поліції в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В той же час, 18.09.2020 року працівниками поліції не було дотримано порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, який встановлено чинним законодавством України, а самест. 266 КУпАП, а також відомчими та міжвідомчими нормативними актами, прийнятими у встановленому порядку.

Відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", огляд настан сп`яніння проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно п. 4 Розділу III Наказу Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в м.Берислав по вул..1 Травня у присутності двох свідків, що також підтверджується інформацією наявною на відеодиску наданому працівниками поліції та дослідженому в судовому засіданні.

Відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори DragerAlcotest» виробництва DragerSafetyAG&Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належать: Газоаналізатор DragerAlcotest 3000, Газоаналізатор DragerAlcotest 5510, Газоаналізатор DragerAlcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор DragerAlcotest 6820, Газоаналізатор DragerAlcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор DragerAlcotestXT.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу DragerAlcotest 6810 ARBH -0590, який не відноситься до числа дозволених для застосування Газоаналізаторів на території Українита який показав результат 0.69%,що відображено у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що викликає сумнів у належності та допустимості даного доказу та за таких обставин показники приладу DragerAlcotest 6810ARBH -0590не можуть вважатися допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованого в Мін`юсті України за № 1413/27858 від 11.11.2015 року у п.З. розділу 2 передбачено: «поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки».

Відповідно до п. 8 Постанови N 1103, п. 6 розділу IX затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 N 1395 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (далі - Інструкція N 1395) лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

ОСОБА_1 не відмовився від освідування на місці зупинки транспортного засобу, доказів того, що працівником поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я суду також не надано.

Із аналізу нормативно-правових актів, які регулюють проведення огляду осіб на стан сп`яніння вбачається, що пропозиція поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я (без попереднього огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, або без отримання відмови від проведення такого огляду) не ґрунтується на законі.

З наданого суду для дослідження Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а.с.8) неможливо встановити факт відмови ОСОБА_1 від освідування в медичному закладі, оскільки відсутня його підпис у направленні чи відмова від підпису зафіксована належним чином.

Зазначене вище свідчить про те, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлений не був.

Відповідно до вимог п. 22 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, а відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважаються недійсними.

Окрім зазначеного вище, зупинивши транспортний засіб та запідозривши у водія стан сп`яніння, поліцейський повинен окрім питання проведення огляду на стан сп`яніння вирішити питання про унеможливлення керування транспортним засобом водієм у стані сп`яніння. Таке унеможливлення визначено в статтях 260, 266 Кодексу як відстороненням таких осіб від керування транспортним засобом. З формулювання цих статей видно, що відсторонення водіїв від керування транспортним засобом та огляд їх на стан сп`яніння є одним заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення. Інструкція ж частину заходу забезпечення, що полягає у відстороненні водія у стані сп`яніння від керування транспортним засобом, оминає взагалі, не даючи поліцейському правильного законного алгоритму дій. У даному випадку відсутні належні докази зазначеного.

Достовірних даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не долучено до справи.

Рапорт поліцейського доданий до матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не є належним та допустимим доказом вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в розумінні ст.251 КУпАП.

До протоколу суду надано пояснення свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які написані працівником поліції, надані суду як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та є ідентичними за змістом, з яких вбачається, що 18.09.2020 року о 22-45 на автодорозі Херсон-Генічеськ 56 км+800 м були запрошені працівниками поліції в якості свідків, де при огляді водія ОСОБА_1 від останнього було чути запах алкоголю, очі були червоні, хитка хода, не зв`язна мова. Після цього зі згоди водія, останній продув алкотестер «Драгер», який показав 0.69%. Водій був ознайомлений зі змістом протоколу, але підписати протокол, дати пояснення та поїхати в лікарню, відмовився.

З пояснень даних свідків суд робить висновок, що на місці зупинки транспортного засобу, а саме: в м.Берислав по вул..1 Травня, водію ОСОБА_1 не пропонувалось пройти освідування. З тестування на алкоголь ( а.с.3) також вбачається, що тестування проводилось не на місці зупинки транспортного засобу в м.Берислав по вул..1 Травня, а на автодорозі Херсон-Генічеськ 56 км+800 м, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 та є порушенням ст.266 КУпАП. Також з протоколу серії ДПР18 № 095870 від 18.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 18.09.2020 року о 22-10 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, натомість з пояснень свідків вбачається інший час 22-45, що дає підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складений раніше, ніж особа пройшла огляд на стан сп`яніння.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом пункти 1 і 3 «d» статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Свідки обвинувачення не забезпечені явкою в судове засідання стороною обвинувачення. Ці обставини позбавляють суд можливості допитати свідків та оцінити їх показання у відповідності до положень ст.252 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав надати зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, натомість відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції інспекторів, які причетні до складання протоколів про адміністративне правопорушення.

З наданого суду диску з відеозаписом вбачається що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу DragerAlcotest 6810ARBH -0590, та з відеозапису вбачається що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу вул.1 Травня в м.Берислав, а на автодорозі Херсон-Генічеськ 56 км+800 м.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Встановлені судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до нього матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсіст.62 Конституції України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Відповідно до вимог ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Суддя, керуючисьст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на його користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набрала законної сили __________ 2020 року.

Суддя В. С. Миргород