Єдиний унікальний номер 229/2673/20
Номер провадження 33/804/513/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2020р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік,

в с т а н о в и л а :

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2020р. ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Постанову суду оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- не згодний з оскаржуваною постановою, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом порушено норми матеріального та процесуального права;

- вказує, що суд ґрунтувався лише на власних переконаннях, беручи до уваги лише письмові докази; справу розглянуто без присутності його захисника, не допитані свідки, працівники поліції, які склали протокол, чим порушено ст. 272 КУпАП; суд неповно дослідив матеріали, не заслухав думки сторін, не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції;

-зазначає, що він 08.09.2020р. прохав відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю його захисника в іншому процесі, проте суд необґрунтовано відхилив його клопотання та розглянув справу;

-зазначає, що постанова суду була винесена без можливості надання йому права на захист, йому необхідна була кваліфікована правова допомога під час розгляду справи, оскільки він не володів достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, зокрема для надання обґрунтованих заперечень, додаткових документів, здійснення представництва безпосередньо у судовому засіданні;

-вказує, що 11.06.2020р. об 11-20 год. працівники поліції зупинили його транспортний засіб, запропонували йому пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився та пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», результат огляду показав 0,2 проміле алкоголю в крові; працівники поліції не взяли до уваги результати огляду, які згідно п.7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є допустимими, склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, де зазначили, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі, що відповідає дійсності;

-вважає, що працівники сфальсифікували протокол щодо нього; працівники поліції застосовували тиск на нього, змусили його скласти відповідні пояснення, які не відповідають дійсним обставинам події;

- зазначає, що в матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася;

- вказує, що в матеріалах справи відсутня довідка про відсторонення особи від керування транспортним засобом;

- зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо нього, відсутні телефонні номери свідків; також протокол містить закреслення, що неприпустимо;

-вказує, що інкриміноване йому правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачені ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАп з 01.07.2020р. віднесені до кримінальних проступків, а відповідальність, передбачена ч.ч.1-4 ст. 130КУпАП з 01.07.2020р. скасована, оскільки диспозиція ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП повністю вилучена з вказаного нормативного акту;

-зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, без посилання на нормативно-правовий акт, яким встановлена його винуватість, складена без посилання на практику Європейського суду;

- прохає, скасувати постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2020р. та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, а саме 02.11.2020р. о 09-00год. особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Морозов В.Ю. повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи у відсутності особи,яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника та про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою особу яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 11.06.2020р. о 11-20 год. керував автомобілем ВАЗ 21099 н/ НОМЕР_1 по вул.Ілліча в смт.О.Дружківка Донецької області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від продуття алкотестеру Драгер 6810 та від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР № 546546 від 11.06.2020р., відповідно до якого 11.06.2020р. о 11-20 год. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 н/ НОМЕР_1 по вул.Ілліча в смт.О.Дружківка Донецької області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від продуття алкотестеру Драгер 6810 та від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. В поясненнях ОСОБА_1 особисто зазначено, що він керував автомобілем, продувати алкотестер «Драгер» та їхати в наркологію він відмовився, факт правопорушення визнав (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких 11.06.2020р. вони були свідками відмови водія ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3,4), направленням на медичний огляд водія ОСОБА_1 від 11.06.2020р. (а.с. 2), диском з відеозаписом з боді - камери поліцейського, на якому зафіксовано факт адміністративного правопорушення, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи його апеляційної скарги щодо порушень судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення та про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на таке.

Висновок суду апеляційної інстанції щодо правильності висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на тому, що відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в установленому законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосується безпеки дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги, що суд в порушення ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, чим позбавив його права надати свої пояснення по суті справи, заявити клопотання про виклик та допит свідків, є неспроможними, з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 проведено за його відсутності. Обґрунтовуючи своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції послався на те, що судове засідання, яке були призначене на 13.07.2020р. не відбулось, оскільки ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. Розгляд судового засідання перенесено на 30.07.2020р.

30.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з клопотанням про відкладення судового засідання призначеного на 30.07.2020р. для надання можливості вибору захисника. Розгляд судового засідання перенесено на 01.09.2020р.

01.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського Донецької області з клопотанням про відкладення судового засідання та призначення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з проведенням судового засідання в режимі відео конференції за участю захисника з Дніпровським апеляційним судом м.Кривий Ріг. Розгляд судового засідання перенесено на 08.09.2020р. та призначено відеоконференцію з Дніпровським апеляційним судом м.Кривий Ріг за участю захисника Морозова В.Ю.

07.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з клопотанням про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю його захисника в іншому процесі.

08.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з клопотанням про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю його захисника в іншому процесі. Розгляд судового засідання перенесено на 09.09.2020р., однак ОСОБА_1 08.09.2020р. знов надав до суду клопотання про відкладення судового засідання не раніше 14.09.2020р. у зв`язку із перебуванням його захисника у відрядженні.

Така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дала підстави суду першої інстанції дійти висновку про умисне ухилення ОСОБА_1 від участі у судовому засіданні, свідоме затягування строків, передбачених ст. 38 КУпАП і уникнення стягнення, та прийняти рішення про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності. ОСОБА_1 .

Така позиція суду узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р., згідно якого у випадку коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права.

Із такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, вважає їх обґрунтованими, оскільки особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки інформація, зазначена в ньому не відповідає дійним обставинам справи, а саме ОСОБА_1 пройшов відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», який показав 0,2 проміле алкоголю в крові, що є допустимим, проте працівники поліції сфальсифікували протокол не зазначивши там дані обставини та примусили ОСОБА_1 скласти неправдиві пояснення; в протоколі відсутні номери телефонів свідків та протокол містить закреслення, також, що суд не повно дослідив матеріали справи, не допитав свідків та працівників поліції є безпідставними, оскільки на думку суду апеляційної інстанції, є обраною формою захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суперечать усій сукупності доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення та які були повно та всебічно перевірені судом першої інстанції.

Так судом було досліджено всі докази у справі про адміністративне правопорушення, а саме протокол серії ДПР №546546 від 11.06.2020р., диски з відеозаписом з боді-камер працівників поліції, письмові пояснення свідків, направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 від 11.06.2020р. Вказані вище докази визнані судом належними та допустимими, не викликали у суду сумніву своєї достатності у їх сукупності, є логічно послідовними та узгодженими між собою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, у передбачений законом строк, із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а саме протокол містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у письмових поясненнях, наданих особою, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 не міститься його зауважень щодо порушення порядку виявлення ознак сп`яніння, а навпаки у вказаних письмових поясненнях зазначена відмова ОСОБА_1 від продуття алкотестера «Драгер» та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, факт порушення ним він визнав, копію протоколу отримано особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2 , він 11.09.2020р. був запрошений в якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 ; від продуття алкотестеру Драгер 6810 на місці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в наркології КЛПУ м.Краматорськ ОСОБА_1 відмовився. Зазначений свідок надав до суду першої інстанції заяву, згідно якої на своїх поясненнях, наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, наполягав.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3 , він 11.06.2020р. був запрошений в якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 ; від продуття алкотестеру Драгер 6810 на місці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в наркології КЛПУ м.Краматорськ ОСОБА_1 відмовився. Зазначений свідок також надав до суду першої інстанції заяву, згідно якої свої пояснення надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, підтвердив.

Пояснення вказаних вище свідків не суперечать відеозапису з боді-камери №00128, під час зупинки 11.06.2020р. ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків від продуття алкотестера Драгер та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України),

2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України),

3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа:

- керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан;

- або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вказаних вище норм законодавства та диспозиції статті 130 КУпАП, доводить, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КупАП і кожна ця обставина, як окрема так і у сукупності з іншими, є по суті складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп`яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, то це вже є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачені ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАп з 01.07.2020р. віднесені до кримінальних проступків, а відповідальність, передбачена ч.ч.1-4 ст. 130КУпАП з 01.07.2020р. скасована, оскільки диспозиція ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП повністю вилучена з вказаного нормативного акту є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких, передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Законом України №2617-VIIІ від 22.11.2018р., який набув чинності 01.07.2020 р., ст.130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Цим же законом КК України доповнено новою ст.286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, слід звернути увагу, що на теперішній час діє ЗУ № 720-IX від 17.06.2020 р., який набув чинності 03.07.2020 р., відповідно до якого внесено зміни у розділ I ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018р. та на теперішній час ст.130 КУпАП діє в тій редакції, що діяла до 01.07.2020р.

Аналізуючи зазначені вище норми права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідальність була передбачена ст.130 КУпАП. На даний час відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння також передбачена зазначеною статтею.

Санкція статті не змінилася і передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незгоди з оскаржуваною постановою, з підстав її незаконності та необґрунтованою оскільки його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення немає, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то воно накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, а саме в межах санкції встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, його особи, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні,

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя