Номер провадження: 33/813/996/20
Номер справи місцевого суду: 521/8247/20
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретарів судового засідання Альбрехта І.С., Стоянової Л.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1

та його представника - адвоката Грішиної В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грішиної В.О. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, що мешкає в АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10, 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133744 від 04.05.2020 р. встановлено, що 04.05.2020 року о 02 годині 15 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем «TOYOTA Prado» д/н НОМЕР_1 у м. Одесі по вул. Богдана Хмельницького, напроти будинку № 58 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота , порушення координації рухів , порушення мови). За результатом тесту «Drager Alcotest 7510», прилад №ARLM -0408, принтер №ARMC - 0124, складеного о 02 годині 15 хвилин 04.05.2020р., який проводився у присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та за згодою водія, у ОСОБА_1 встановлено наявність 0,32 % алкоголю. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

На дану постанову представник ОСОБА_1 адвокат Грішина В.О. подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 отримав 07.07.2020 року. Крім цього, з 06.07.2020 року по 10.07.2020 року, ОСОБА_1 тимчасово доглядав за хворою дитиною, що підтверджується Довідкою Дитячої міської поліклініки №3 Одеської міської ради №501 від 11.07.2020 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а лише стояв біля автомобіля зі своїм знайомим. Судом першої інстанції не було розглянуто відеозаписи поліцейських з нагрудних камер, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В протоколі серії ОБ №133744 від 04.05.2020 року не зазначено дані осіб, які перебували на місці складення вищезазначеного протоколу та не взято пояснень у даних осіб. Поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду саме у закладах охорони здоров`я, проте працівниками патрульної поліції було відмовлено, посилаючись на пізній час. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте не містить їх підписів. На утриманні ОСОБА_1 перебувають двоє малолітніх дітей, а водіння транспортного засобу є основним джерелом його доходу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника адвоката Грішиної В.О., які підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З наданих апеляційному суду матеріалів та копії оскаржуваної постанови вбачається, що судовий розгляд в суді першої інстанції був проведений за відсутності ОСОБА_1 , а копія оскаржуваної постанови останній отримав 07.07.2020 року, що підтверджується його особистим підписом в розписці (а.с.16). Крім цього, з 06.07.2020 року по 10.07.2020 року, ОСОБА_1 тимчасово доглядав за хворою дитиною, що підтверджується довідкою Дитячої міської поліклініки №3 Одеської міської ради №501 від 11.07.2020 року (а.с.27)

Зазначені обставини з урахуванням заявлених даних про обізнаність останнього з прийнятим судовим рішенням 07.07.2020 року та догляд з 06.07.2020 року по 10.07.2020 року за хворою дитиною, а також подання останнім апеляційної скарги 20.07.2020 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 та його представника адвоката Грішину В.О., а також свідків у справі, апеляційний суд приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 04.05.2020 року він не керував транспортним засобом, оскільки в той день вживав спиртні напої у свого знайомого. Він лише стояв поруч з автомобілем, разом зі своїми знайомими та замовивши послугу, очікував приїзду «тверезого водія». В цей час до них під`їхали працівники поліції та почали стверджувати, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та змусили продути в прилад «Драгер». При цьому не запропонували пройти огляд в медичному закладі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Грішина В.О. підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Пояснила, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підписів свідків пригоди.

Водночас, на підтвердження обгрунтованості своїх доводів представник надала апеляційному суду пояснення ОСОБА_2 , який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №133744 від 04.05.2020 року як свідок правопорушення. З наданих вказаним свідком пояснень вбачається, що він не знаходився на місці складання протоколу та не був свідком вчинення адміністративного правопорушення, а працівники поліції використали його персональні дані без його згоди та сфальсифікували його підпис (а.с. 77-83).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 04.05.2020 року вони разом з ОСОБА_1 перебували в гостях у знайомого та вживали спиртні напої. Вийшли проводжати ОСОБА_1 , який замовив послугу «тверезий водій». Вони стояли поряд з автомобілем та очікували приїзд «тверезого водія», помітили проїзд патрульної поліції. Згодом, автомобіль патрульної поліції повернувся до місця, де вони стояли, та почали звинувачувати ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_6 надав аналогічні пояснення. При цьому підтвердив, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, стояли поряд з автомобілем та очікували приїзд «тверезого водія».

Свідок ОСОБА_7 , який працює водієм, пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_1 та попрохав забрати його автомобіль, оскільки він вживав спиртні напої та не може сісти в такому стані за кермо автомобіля. Коли він приїхав на зазначене ОСОБА_1 місце, працівники поліції складали відносно останнього протоко про адміністративне правопорушення відносно та передали авто ОСОБА_1 йому.

Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_8 , який склав відносно ОСОБА_9 протокол про адміністративне правопорушення та проводив перевірку факту керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння пояснив, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час, було зупинено автомобіль «TOYOTA Prado» д/н НОМЕР_1 , оскільки він рухався у лівій смузі руху. У водія були ознаки алкогольного сп`яніння. Водій транспортного засобу пояснив, що він вживав спиртні напої, але не багато та не вважав себе п`яним. Водій транспортного засобу вказував на те, що викликав «тверезого водія», однак в той час він особисто перебував за кермом автомобіля. На місце пригоди було запрошено свідків та відібрані пояснення. Щодо відсутності відеозапису з місця пригоди на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом нічого пояснити не міг. При цьому не міг надати раціонального пояснення щодо заяви свідка ОСОБА_2 , яка надана апеляційному суду представником ОСОБА_1 адвокатом Грішиною В.О.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді районного суду, судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинами - матеріали справи не містять, а надані свідком ОСОБА_2 пояснення свідчать на підтвердження доводів апеляційної скарги представника.

Під час розгляду справи в районному суді, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає апеляційному суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, встановлені апеляційним судом обставини, які викладені в поданій до апеляційного суду ОСОБА_2 заяві потребують належного розслідування та реагування з боку керівництва Управління патрульної поліції, оскільки можуть вказувати на недбале відношення до виконання своїх службових обов`язків, нехтування положеннями закону з боку відповідальних працівників поліції, які виявили зазначене правопорушення та в тому числі можливу фальсифікацію матеріалів адміністративного провадження.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність направлення копії зазначеної постанови до УПП в Одеській області для забезпечення проведення службової перевірки та прийняття рішення у відповідності до вимог закону.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Згідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови апеляційного суду направити до Управляння патрульної поліції в Одеській області.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Грішиної В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грішиної В.О. задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10, 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Довести до відома керівництва УПП в Одеській області встановлені під час розгляду справи факти, які вказують на можливу фальсифікацію матеріалів справи, з метою забезпечення проведення їх перевірки та прийняття рішення у відповідності до вимог закону.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов