Справа № 473/3830/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"11" листопада 2020 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Алдушиної І.Я., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка смт.Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

11.11.2020 року до суду надійшов адміністративний протокол серія АПР18 №639454 від 09.11.2020 року, який склав ОСОБА_2 та матеріали до нього, згідно з яким: « ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст.150 СКУ обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого ОСОБА_3 після закінчення Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ст. не приступила до подальшого навчання».

Посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, - не визнала, пояснила, що донці 17 років. В 2020 році дитина закінчила школу, а саме 11 класів. ЗНО ОСОБА_3 не здавала, вирішила підтягнути знання. Дитина проживає з нею, збирається заміж. Але ніяких перешкод для навчання ОСОБА_3 - вона не чинить. Зазначила, що ініціатива ОСОБА_4 притягнути її до відповідальності пов`язана із неприязненим ставленням ОСОБА_4 до неї. Тому ОСОБА_4 написала заяву в поліцію.

Ст.лейтенант Вознесенського ВП ОСОБА_2 в протоколі серія АПР18 №639454 від 09.11.2020 року зазначив таке: « ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст.150 СКУ обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті чого ОСОБА_3 після закінчення Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ст. не приступила до подальшого навчання».

Як вбачається з подання від 02.11.2020 року начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Олександрівської селищної ради ОСОБА_4 на ім`я начальника Вознесенського ВП ГУНП Шаповалова Д.В., ОСОБА_4 просить поліцію скласти адміністративний протокол за ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» на ОСОБА_1 , яка неналежним чином виконує батьківські обов`язки (неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після закінчення навчання в Олександрівській ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Т.Г.Шевченка не приступила до подальшого навчання).

Згідно з актом соціального інспектування багатодітної сім`ї ОСОБА_1 від 09.11.2020 року - умови проживання дітей ОСОБА_1 відповідають вставленим законодавством умовам проживання (є спальні місця, їжа та необхідні умови проживання, чисто, є меблі та необхідна побутова техніка).

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, суд враховує, що ч.1 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. На підставі ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Стаття 150 Сімейного Кодексу, про порушення якої ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_2 в протоколі серія АПР18 №639454 від 09.11.2020 року, а саме ч.3 цієї статті зазначає наступне: «3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти».

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що її донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 вже закінчила школу в 2020 році.

В протоколі серія АПР18 №639454 від 09.11.2020 року працівник поліції теж зазначив, що ОСОБА_3 закінчила Олександрівську ЗОШ І-ІІІ ст., про це зазначено і в клопотанні, підписаному ОСОБА_4 .

Тому досить дивним виглядає позиція працівника поліції про те що ОСОБА_1 не виконала батьківські обов`язки, так як він сам вказав в протоколі, що ОСОБА_3 після закінчення Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ст. не приступила до подальшого навчання, тоді як обов`язковою є лише загальна середня освіта, про що мав знати ОСОБА_2 , прочитавши ст.150 Сімейного Кодексу України, на яку він посилається в протоколі серія АПР18 №639454 від 09.11.2020 року.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки суду не надано доказів, які підтверджують об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а тому провадження відносно ОСОБА_1 слід закрити через відсутність складу правопорушення.

Керуючись ст.247 п.1 КпАП України, ст.ст.184 ч.1, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: Н.Б. Зубар