Справа № 450/2955/20 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/1493/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах ст. 44-3 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , в доход держави 420,40 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 01 вересня 2020 року о 21 год. 05 хв. в приміщенні кафе-бару «Чумацький шлях» за адресою Львівська обл., м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 2, ОСОБА_1 допустила проведення банкету, що призвело до масового скупчення людей в кількості близько 120 осіб в приміщенні площею 389,3 кв.м., чим порушила вимоги п. 14.1 постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року та провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити.

В обґрунтування покликається на те, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неналежно досліджено наявні по справі докази, не з`ясовано, чи наявна вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні і чи правопорушення взагалі мало місце.

Вказує, що з матеріалів в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували кількість людей на заході, що проводився. Працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення не викладені методики підрахунку, які вони використовували при складанні такого, вказана обставина підтверджується, зокрема тим, що інспектор поліції, який складав протокол, допустив оціночне судження «близько 120 людей», з якого незрозуміло, скільки людей дійсно було на заході.

На думку апелянта, суд неналежно оцінив докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, а також як над доказ вини ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення, який містить неточності.

Зазначає, що працівники поліції не встановили особу жодного учасника описаного в протоколі заходу, що могло стати доказом обставин, описаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що долучений до матеріалів справи відеозапис не може бути доказом по справі, оскільки з такого неможливо ідентифікувати дату, час та місце відео зйомки, а також встановити засіб виготовлення відеофайлу, сам відеозапис є неналежної якості, що унеможливлює його використання.

З приводу письмових пояснень, у яких апелянт визнала свою вину у вчиненому правопорушення, зазначає, що працівники поліції ввели її в оману, не пояснили, яке правопорушення їй ставиться у вину, не повідомили, що вона має право на правову допомогу, не надали жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення.

Наголошує, що їй невідомо з яких причин протокол про адміністративне правопорушення складений саме на ОСОБА_1 , а не на власника закладу.

Стверджує, що забезпечення виконання карантинних вимог не є і не може бути обов`язком адміністратора закладу, аналогічно це не може бути обов`язком з дотримання правил з охорони праці та внутрішнього розпорядку. Вказує, що рішення про проведення масових заходів приймає власник закладу, а не адміністратор, який займається організацією заходу на місці.

Окрім цього, апелянт наголошує, що працівниками поліції не додано до матеріалів справи доказів того, що у Львівському районі, до складу якого входить м. Пустомити, станом на 01 вересня 2020 року був наявний «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки.

28 жовтня 2020 року на електронну пошту Львівського апеляційного суду, надійшла заява від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в якій вона просить розглянути справу без її участі та задовольнити подану апеляційну скаргу у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів пре адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( зі змінами) визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає, зокрема, в порушенні особою (яка є суб`єктом правопорушення) правил щодо карантину людей, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) з 1 серпня 2020 року до 31 грудня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до п.п.1 п.14 Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 12.08.2020 року) на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для «зеленого» та «жовтого» рівня епідемічної небезпеки забороняється проведення масових (культурних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більш як 220 осіб та більше однієї особи на 10 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі), де проводиться захід.

Так, при розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 679341 від 09 вересня 2020 року, письмовими поясненнями адмінправопорушника, у яких вони свою винуватість у вчиненому правопорушенні визнала, копією трудового договору від 16 серпня 2019 року, копією реєстраційного посвідчення від 18 травня 1999 року, відеозаписом на CD-диску.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 679341 від 09 вересня 2020 року, 01 вересня 2020 року о 21 год. 05 хв. в приміщенні кафе-бару «Чумацький шлях» за адресою Львівська обл., м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 2, ОСОБА_1 допустила проведення банкету, що призвело до масового скупчення людей в кількості близько 120 осіб в приміщенні площею 389,3 кв.м., чим порушила вимоги п. 14.1 постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Окрім цього, як вбачається з письмових пояснень наявних в матеріалах справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначила, що вона працює адміністратором у кафе-барі «Чумацький шлях», 01.09.2020 року у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 2, м. Пустомити, відбувся банкет за участі приблизно 120 людей. 01.09.2020 близько 21.00 год у кафе-бар «Чумацький шлях» прибули працівники Пустомитівського ВП, які зробили ОСОБА_1 як адміністратору зауваження по факту недотримання нею карантинних норм визначених законодавством України. Також, факт допущення порушення вимог п.14.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року ОСОБА_1 визнала.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Таким чином, не дотримавшись передбаченої заборони щодо проведення масових (культурних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більш як 220 осіб та більше однієї особи на 10 кв. метрів площі будівлі ОСОБА_1 , порушила встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) від 22 липня 2020 року № 641 правила щодо проведення масових заходів, тобто в її діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутності події та складу адміністративного правопорушення є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема вищенаведеними доказами.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції ввели її в оману, не пояснили, яке правопорушення їй ставиться у вину, не повідомили, що вона має право на правову допомогу, не надали жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення, нічим не підтверджуються та на думку суду спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень, а дії працівників поліції останньою не оскаржувалися.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення в умовах гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції ст. 44-3 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк