Провадження № 33/824/4474/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року, якою залишено без розгляду заяву адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 (нуль) копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року - без змін.

25 березня 2020 року на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року залишено без розгляду заяву адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаної постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року. Задовольнити заяву про перегляд постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року. Скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що постанова є незаконною, невмотивованою, порушує право особи на справедливий суд, обмежує доступ особи до правосуддя, невинну особу притягнуто до відповідальності, нововиявлені обставини беззаперечно на це вказують, постанова суду від 23.01.2020 є незаконною та підлягає скасуванню під час перегляду справи за нововиявленими обставинами. Суд повів себе формально, нововиявленим обставинам уваги не приділив, належної оцінки не надав. Також, в судовому рішенні вказано,що розгляд справ за КУпАП не потребує застосувати статті КПК України, та що такий перегляд не передбачений КУпАП. Разом з тим, з такою позицією апелянт не погоджується, оскільки, наприклад заявлення відводу судді не передбачено КУпАП, але це не позбавляє права заявляти відводи суддям під час розгляду справ за КУпАП, розглядати такі відводи та задовольняти їх. Відтак вина особи не може потерпати від прогалин у законодавстві, тому застосовується аналогія.

Також, апелянт наголошує, що нововиявлені обставини про які адвокат, особа та суд не знали на день ухвалення постанови судом першої інстанції та апеляційним судом, та які беззаперечно вказують та доводять неправильність постанов суду першої інстанції та апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так, статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку.

Разом з цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 шляхом подання апеляційної скарги на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, щодо нього - залишено без змін. Відтак, національними судами України виконано положення ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

У відповідності до ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст.294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст.129 Конституції України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015, положення ч.2 ст.294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст.24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

У зв`язку з вищевикладеним, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На підставі наведеного, та у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано на постанову, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року, якою залишено без розгляду заяву адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко