Справа № 346/3580/20
Провадження № 3/346/2376/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Калинюк О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , приватного підприємця, громадянку України, за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 30.08.2020 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , здійснювала прийом відвідувачів, будучи фізичною особою підприємцем, чим порушила вимоги п.п. 3 п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Чеботар В.В. в судовому засіданні підтримав письмове заперечення на протокол, посилаючись на те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, які саме норми чинного законодавства порушила ОСОБА_1 , оскільки в документі вказано лише пункт постанови Кабінету Міністрів України. Він вважає, що подані суду документи не доводять винуватість особи, а обов"язок щодо збирання доказів по даній категорії справ покладається на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення. Тому захисник просить закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги вказані пояснення захисника, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно пп. 3 п. 15 вказаної постанови № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого", "жовтого" та "помаранчевого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється приймання відвідувачів суб"єктами господарювання, які провадять діяльність у сферах культури, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, торговельного і побутового обслуговування населення, тощо.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 цього Кодексу передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 p., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Малофєєва проти Pociї» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 p., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , порушила вимоги п.п. 3 п. 15 вказаної постанови Кабінету Міністрів України. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні підтверджуватись належними доказами.

Однак, в протоколі вказано лише одного свідка адміністративного правопорушення, і цим свідком зазначено державного інспектора ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою, не підтверджено обставини про те, що саме ОСОБА_1 здійснювала прийом відвідувачів у кафе-колибі "Трембіта" і є відповідальною за дотримання правил щодо карантину людей, так як із долученого до матеріалів справи відео не можливо встановити яким чином здійснювався прийом відвідувачів ОСОБА_1 , в якій кількості та у якому місці, оскільки даний запис переривається вже на початку виявлення правопорушення, вказаного в протоколі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП. А тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245, 247, 280 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення,

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Калинюк О. П.