Провадження № 3/127/7988/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 29.09.2020 о 09.45 год. по вулиці Хмельницьке Шосе, 92 в місті Вінниці на парковці поряд з поліклінікою онкодиспансеру, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Hyundai Tucson, д. н. НОМЕР_1 , не був уважним та обережним, не дотримався безпечного інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль марки Daewoo Lanos, д. н. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Після цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 29.09.2020 о 09.45 год., залишив місце її вчинення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, при цьому про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулось на адресу суду з відміткою про вручення.

Разом з тим, в судове засідання з`явився адвокат Герасимчук С.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративних правопорушень. Зауважив, що наявна в матеріалах справи схема ДТП не відповідає дійсності, зокрема, в ній зазначені пошкодження автомобіля ОСОБА_1 , які насправді відсутні. На підтвердження чого надав суду диск, на якому наявні фотозображення автомобіля марки Hyundai Tucson, д. н. НОМЕР_1 .

Заслухавши думку адвоката Герасимчука С.П., дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто зі змісту статті 124 КпАП випливає, що основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту (дотримання відповідних правил), а його додатковим обов`язковим об`єктом майно (транспортні засоби, вантаж, автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, дорожні споруди чи інше майно). При цьому об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками. Окрім цього, слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 13.1, 13.3 та підпункту «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Зі змісту пункту 13.1 ПДР випливає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Відповідно до пункту 13.3 ПДР під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. В свою чергу, підпунктом «б» пункту 2.3 ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як випливає із зазначеного вище протоколу, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Hyundai Tucson, д. н. НОМЕР_1 , не був уважним та обережним, не дотримався безпечного інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль марки Daewoo Lanos, д. н. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому, до протоколу про адміністративні правопорушення суду надано схему місця ДТП, відповідно до якої зафіксовано розташування автомобіля Daewoo Lanos, д. н. НОМЕР_2 , місце зіткнення транспортних засобів, а також виявлені на обох транспортних засобах пошкодження.

Захисник Галія В.Т., як судом зазначено вище, в судовому засіданні обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення заперечив, зазначивши при цьому, що ОСОБА_1 не причетний до зазначеної ДТП. Також зауважив, що наявна в матеріалах справи схема місця ДТП, не відображає реального пошкодження автомобілів. Зокрема, в схемі зазначені пошкодження, які нібито наявні на автомобілі ОСОБА_2 , а саме пошкодження заднього правого колеса, однак фактично такі пошкодження відсутні.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд враховує, що зі змісту наведеної схеми ДТП випливає, що остання ОСОБА_1 підписана не була у зв`язку із залишенням ним місця події. При цьому надані суду матеріали не місять відомостей, яким чином було здійснено огляд керованого ОСОБА_1 автомобіля, у тому числі й з метою фіксування наявних у нього пошкоджень. З оглянутого ж в судовому засіданні диску з фотозображеннями автомобіля марки Hyundai Tucson, д. н. НОМЕР_1 , випливає, що зазначений автомобіль не має пошкоджень, зазначених у схемі ДТП. Тому суд вважає слушними твердження адвоката Герасимчука С.П. щодо того, що зазначені у схемі ДТП пошкодження керованого ОСОБА_1 автомобіля не ґрунтуються на об`єктивних даних.

Відповідно до статті 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно з абзацом 5 пункту 3 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі Інструкція) схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Пунктом 4 розділу ІХ Інструкції визначено, що на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду. В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

В судовому засіданні було встановлено, що наявна в матеріалах справи схема місця ДТП зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в схемі зазначені відомості, які не відповідають дійсності.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП, суд вважає за доцільне зазначити таке.

З диспозиції статті 122-4 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні. Тобто, склад зазначеного адміністративного правопорушення наявний лише за умови вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, то наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП також виключається. А тому провадження у справі цій частині відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП також необхідно закрити.

Керуючись статтями 122-4, 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: