ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 Справа №607/16619/20

Провадження № 3/607/5967/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №403604 від 29 вересня 2020 року, 07 вересня 2020 року о 00 год.32 хв. ФОП ОСОБА_1 допустила порушення умов карантину в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 , що виразилося у функціонуванні ресторану та обслуговування клієнтів, чим порушила підпункт 3 пункту 15 постанови КМ України від 22 липня 2020 року та протокол № 28 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 03 вересня 2020 року.

Крім цього, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №401918 від 29 вересня 2020 року, 06 вересня 2020 року о 21 год.50 хв. ФОП ОСОБА_1 , яка займається підприємницькою діяльністю в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 , допустила порушення умов карантину, що виразилося в обслуговуванні клієнтів в кількості більше, як чотири клієнти за одним столиком, чим порушила абзац 2 п.3 постанови Головного санітарного лікаря України №32 від 02 червня 2020 року, у відповідності до пункту 117 постанови КМ України від 22 липня 2020 року №641.

Також, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №401917 від 29 вересня 2020 року, 30 серпня 2020 року о 01 год.50 хв. ФОП ОСОБА_1 , яка займається підприємницькою діяльністю в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 , допустила порушення умов карантину, що виразилося в обслуговуванні клієнтів в кількості більше, як чотири клієнти за одним столиком, чим порушила абзац 2 п.3 постанови Головного санітарного лікаря України №32 від 02 червня 2020 року, у відповідності до пункту 117 постанови КМ України від 22 липня 2020 року №641.

Приймаючи до уваги факт, що в провадженні судді знаходиться три справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що відповідно ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №607/16619/20 (провадження 3/607/5967/2020).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Демкович Ю.Й. пояснив, що ОСОБА_1 лише здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями у ресторані «Оскар» та орендує там бар-стійку, проте вона немає відношення до діяльності самого ресторану.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 7 та 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення особами дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КУпАП України, суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Спираючись на викладене, суд зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення, без їх належного правового аналізу, не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними і беззаперечними доказам, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. З огляду на те, що з часу прийняття Постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року до дня складання протоколів про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2020 року, в неї неодноразово вносились зміни, в протоколах про адміністративне правопорушення не зазначена редакція нормативного акту, на який посилаються працівники поліції. В протоколах не зазначено жодного свідка та понятого, незважаючи на те, що правопорушення працівниками поліції зафіксовані в присутності осіб, які знаходилися в даному закладі.

Наведені вище обставини свідчать про невідповідність протоколів про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 приписам ст.256 КУпАП, якими регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення.

Досліджуючи матеріали адміністративної справи, судом встановлено, що до протоколів про адміністративне правопорушення, долучено рапорти працівників поліції, які суд до уваги не бере, оскільки такі не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, а отже не можуть бути доказом по даній справі.

Крім цього, на підтвердження обвинувачення, до протоколів про адміністративне правопорушення долучено відеозапис, однак такі не можуть вважатися доказами вини ОСОБА_1 , оскільки в протоколах про адміністративне правопорушення, на підставі яких проводиться розгляд справи, відсутні будь-які відомості щодо проведення відеофіксації правопорушення; в протоколах не зазначено, що будь-які відеоматеріали долучаються до матеріалів справи.

Також, до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 являється власником ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Крушельницької, 18 в м. Тернополі, чи є його керуючою, а відповідно, несе відповідальність за ст. 44-3 КУпАП за порушення правил карантину, описані у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ №403604, ВАБ №401918, ВАБ №401917. Навпаки, в судовому засіданні захисником долучено договір оренди нежитлових приміщень від 30 квітня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 орендує у вказаному закладі лише бар-стійку.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 36, 247, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП №607/16619/20 (провадження 3/607/5967/2020), №607/16634/20 (провадження 3/607/5972/2020) та №607/16637/20 (провадження 3/607/5974/2020) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/16619/20 (провадження 3/607/5967/2020).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. В. Делікатна