КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню: - за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави; за ч. 1 ст.130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст. 36 КУпАП остаточно визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 7 січня 2020 року о 14.45 год. у м. Києві на пр. Броварському, 105, керував автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Водій від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 7 січня 2020 року о 14 год. в м. Києві на пр. Броварському, 105, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА Церато» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив докази, наявні в матеріалах справи. Так, апелянт зазначає про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 вказано, що правопорушення вчинено 7 січня 2020 року о 14 год. 00 хв. Даний факт підтверджується і письмовими поясненнями учасників ДТП. З моменту ДТП вони чекали поліцію та автомобілі не пересували. У протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано, що правопорушення вчинено 7 січня 2020 року о 14.45 год. Проте, як зазначив апелянт, він не мав можливості скоїти адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП о 14.45 год., так як не керував автомобілем о 14.45 год. Більш того, як зазначає ОСОБА_2 , о 14.45 год. на нього складався протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 361144 і саме працівники поліції є свідками того, що ОСОБА_2 фізично не міг скоїти адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП в 14 год. 45 хв.

Окрім того, апелянт зазначає про те, що матеріали справи не містять направлення до закладку охорони здоров`я, а також відсутній висновок щодо результатів медичного огляду, а зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , огляд ОСОБА_2 проводився у закладі охорони здоров`я в 16.23 год.. З огляду на те, що у протоколі час керування автомобілем зазначений 14 год., а огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводився о 16.23 год., то відповідно до вимог закону результат такого огляду є недійсним.

Також апелянт зазначає про те, що 7 січня 2020 року він їхав з м. Бровари у м. Київ на Київський залізничний вокзал (центр м. Києва) та підвозив на поїзд двох жінок та хлопця. Крім того, в автомобілі був його товариш ОСОБА_5 , який їхав проводжати вищезазначених пасажирів (його родичі). ОСОБА_6 заздалегідь (за декілька днів) просив про цю поїздку, і тому він ( ОСОБА_7 ) не вживав ні алкоголю, ні наркотичних чи лікарських препаратів. Після ДТП жінки та хлопець попрощались з ним (апелянтом) та пішли на маршрутний автобус, так як могли запізниться на поїзд. З ОСОБА_2 залишився тільки ОСОБА_5 . Все це може підтвердити другий учасник ДТП та пасажир його автомобіля.

ОСОБА_2 вказує на те, що він дійсно з необережності та ненавмисно вчинив адміністративне правопорушенні, передбачене ст. 124 КУпАП. На місці ДТП працівнику поліції щось не сподобалось і поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому другого учасника ДТП поліцейський відпустив без огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він ( ОСОБА_7 ) не заперечував щодо проходження огляду, так як не вживав ні алкоголю, ні наркотичних чи лікарських препаратів. Тоді працівник поліції зупинив автомобіль «ГАЗель» і запропонував водію та пасажиру цього автомобіля бути свідками. В їх присутності йому дали прилад «Драгер» та запропонували подути в трубку, він подув. Прилад нічого не показав. Він пояснив працівникам поліції, що нічого не вживав. Після цього він попросив водія та пасажира автомобіля «ГАЗель» та свого знайомого допомогти прибрати автомобіль, так як його автомобіль перебував у крайній лівій смузі руху, створючи перешкоду для руху інших автомобілів. В автомобілі від удару лопнув патрубок та витік антифриз, тому автомобіль не заводили, а перештовхали його руками. Автомобіль розвернули у протилежний напрямок (в напрямку м. Бровари), перештовхали через 5 смуг (три смуги руху), асфальтоване узбіччя, асфальтовану роздільну смугу) та перемістили на площадку біля рибного магазину. Працівники поліції слідкували за дорожньою безпекою, так як на проспекті був інтенсивний рух, корегуючи рух транспорту з м. Києва в напрямку м. Бровари.

В подальшому, як зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , працівник поліції повідомив, що йому не подобаються його ( ОСОБА_7 ) очі. Він пояснив працівникам поліції, що використовує контактні лінзи, на що працівник поліції сказав, що у нього є сумніви, що, мабуть, він ( ОСОБА_7 ) вживав наркотичні засобі, а «Драгер» такий аналіз не показує та запропонував проїхати в лікарню. На його заперечення йому була запропонована альтернатива оформлення відмови від медичного огляду з подальшою постановкою автомобіля на штрафмайданчик, або поїздка в лікарню, і автомобіль, незалежно від результату, йому залишають. Все відбувалось у присутності водія і пасажира автомобіля «Газель» та ОСОБА_5 Він ( ОСОБА_7 ) погодився проїхати в лікарню. З його автомобілем залишився товариш. Його привезли з місця ДТП у відділення «Соціотерапії», де він здавав і сечу. Лікарю він пояснив обставини з очима. Після цього, дослідивши зразок зданої ним сечі, йому було запропоновано здати кров з вени. Однак він відмовився, так як добровільно пройшов огляд на «Драгері», поїхав до медичного закладу, здав необхідний аналіз, витратив багато власного часу. Після цього працівник поліції почав запитувати у нього, чи погоджується він на проходження медичного огляду, на що він відповів, що огляд вже проводився, на що працівник поліції відповів, що це був експрес тест.

Апелянт звертає увагу на те, що відеозапис з камери є належним та допустимим доказом, проте, працівники поліції використовували його вибірково, що може свідчити про порушення працівниками поліції нормативних інструкцій, адже відео могло б підтвердити той факт, що він здавав зразок сечі, а лікар перевіряла зразок двічі за допомогою смужки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, свідка, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, доведена сукупністю доказів, наявних у справі, та в апеляційній скарзі не оскаржується, як і не оскаржується під час апеляційного розгляду, а тому в цій частині, виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, постанова суду не переглядається.

В частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід вказати наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону не дотримані.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 361145 від 7 січня 2020 року, складеного щодо ОСОБА_2 , останній 7 січня 2020 року о 14.45 год. в м. Києві на пр. Броварському, 105, керував автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Водій від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (ас. 1).

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які засвідчили своїми підписами те, що ОСОБА_2 відмовився у їх присутності у встановленому Законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння в медичному закладі або за допомогою приладу «Драгер» (ас. 15-17).

Однак, місцевий суд, не проаналізував наявні докази в їх сукупності та не перевірив їх з точки зору достатності та допустимості, не усунув наявні у справі суперечності, у тому числі, не дослідив наявний у справі відеозапис подій.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не оспорюючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, просив задовольнити апеляційну скаргу в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснивши, що коли трапилась дорожньо-транспортна пригода і працівники поліції здійснювали оформлення ДТП, то в останніх виникла підозра, що він перебуває у стані сп`яніння. Він заперечував факт вживання будь-чого, проте, погодився пройти огляд за допомогою «Драгеру». Працівники поліції дали йому подути в прилад. При цьому були свідки - сторонні особи. Прилад результату не показав, і працівники поліції сказали, що потрібно ще здати аналізи. Він поїхав з працівниками поліції до медичного закладу, де був оглянутий лікарем та здав аналіз. При цьому лікар перевірила смужками його аналіз, і сказала працівникам поліції, що треба суттєвіших привозити. Після чого йому запропонували здати ще аналізи. Він відмовився, сказавши, що він вже проходив огляд. Працівники поліції запросили двох свідків та записали його відмову від огляду. Вважає, що у працівників поліції не було підстав для того, що він проходив огляд, адже ознак сп`яніння у нього не було. Крім того, станом на 14.45 год. автомобіль був у нерухомому стані внаслідок пошкодження, тобто, відсутній факт керування транспортного засобу, що можуть підтвердити й свідки.

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_1 зазначив про те, що 7 січня 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під його керуванням та автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Після пригоди він спілкувався з ОСОБА_2 , але недовго, перекинулись кількома словами, на кшалт, чи необхідна допомога, але все було добре. Чи був тремор рук у ОСОБА_2 , він ( ОСОБА_1 ) не бачив, оскільки і він, і ОСОБА_2 перебували у шоковому стані. Після дорожньо-транспортна пригоди він розмістив на дорозі знак аварійної зупинки, але на той момент автомобіль ОСОБА_2 внаслідок пошкоджень вже не міг рухатися. Якогось неадекватного стану у ОСОБА_2 , порушення мови, порушення координації рухів, він не бачив. На даний час страхова компанія відшкодувала йому збитки, претензій до ОСОБА_2 не має.

Щодо часу ДТП та подальших подій потерпілий зазначив, що ДТП відбулось десь о 14 год., і після цього автомобіль ОСОБА_2 перебував у нерухомому стані внаслідок отриманих пошкоджень.

До Київського апеляційного суду неодноразово з метою перевірки пояснень ОСОБА_2 та доводів апеляційної скарги викликались свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 (ас. 84, 89, 92), але вказані свідки до суду не з`явились, причини їх неявки суду апеляційної інстанції невідомі.

Зі змісту пояснень свідків, викладених на друкованому бланку, вбачається, що 7 січня 2020 року о 16.23 год. по вул. П.Запорожця, 20, ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» та у медичному закладі (ас. 7).

За клопотанням апелянта допитаний в суді апеляційної інстанції опитаний свідок ОСОБА_9 пояснив, що 7 січня 2020 року він був зупинений працівниками поліції для того, щоб засвідчити проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Прилад «Драгер» показав 0 проміле. Він разом із знайомим, ОСОБА_2 та ще одним чоловіком перештовхали автомобіль ОСОБА_2 на інший бік дороги, оскільки з автомобіля внаслідок ДТП витік антифриз. Після цього він із знайомим поїхали.

З наданих під час апеляційного розгляду фотознімків вбачається, що дійсно внаслідок ДТП автомобіль державний номерний знак НОМЕР_1 має пошкодження, а також з автомобіля витекла рідина, яка зафіксована на вказаних фотознімках (ас. 70-71).

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису, який міститься у матеріалах справи, який розпочинається о 16:16:54 та закінчується о 16:18:32, вбачається, як у закладі охорони здоров`я лікар та працівник поліції з`ясовує, чи погоджується ОСОБА_2 здати біологічне середовище для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_2 відмовився з посиланням на те, що він вже проходив огляд, що вже все пройшли (ас. 9).

Оцінюючи наявні у справі докази, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з обставинами, встановленими судом першої інстанції та які не заперечувались а ні ОСОБА_2 , а ні потерпілим під час апеляційного розгляду, 7 січня 2020 року о 14 год. у м. Києві на пр. Броварському, 105, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА Церато» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вказаний протокол складений о 14.45 год., на що обґрунтовано звернув увагу ОСОБА_10 .

При цьому під час апеляційного розгляду з пояснень опитаних осіб (потерпілого, свідка, самого ОСОБА_2 ) встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_2 перебував у нерухомому стані внаслідок отриманих пошкоджень, а, відтак, 7 січня 2020 року о 14.45 год. ОСОБА_2 не міг керувати вказаним транспортним засобом, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 361145 від 7 січня 2020 року та в оскаржуваній постанові, на що обґрунтовано посилається апелянт.

При цьому, враховуючи положення, викладені у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) де Суд, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), суд позбавлений можливості змінити будь-які обставини правопорушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до п.12 Розділу П Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Однак, з наявних у справі доказів не встановлено, коли працівниками поліції виявлені підстави для проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння з урахуванням того, що ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_9 зазначено, що ОСОБА_2 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП. Факт проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 підтверджується також і відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_2 зазначається, що він вже проходив огляд.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів того, коли ОСОБА_2 доставлений до медичного закладу.

З огляду на те, що з матеріалів справи встановлено, що ДТП відбулось 7 січня 2020 року о 14 год., те, що під час апеляційного розгляду встановлено, що після ДТП автомобіль ОСОБА_2 був не на ходу, і ОСОБА_2 не міг ним керувати, що ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп`яніння на місці ДТП, за відсутності даних, коли працівниками поліції були виявлені підстави для проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння 7 січня 2020 року в період з 16.16 год. до 16.18 год. свідчить, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння поза межами 2 годин, передбаченими Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції у порушення вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, допустили порушення порядку проходження огляду водієм на стан наркотичного сп`яніння, а, окрім того, не надали переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, постанова суду в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню.

Враховуючи, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 361145 від 7 січня 2020 року та постанові суду, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - до часткового задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року, якою ОСОБА_2 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення: - за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави; за ч. 1 ст.130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст. 36 КУпАП остаточно визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати в частині притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 361145 від 7 січня 2020 року, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В решті постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва