ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/425/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону №1446-VІІІ від 07.07.2016) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десяти тисяч двохсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови ОСОБА_1 , 28 серпня 2020 року близько 20.10 год. в м.Тернополі по вул.Малишка, 52, керуючи транспортним засобом марки «Вольксваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив відповідних заходів та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Форд Фокус» д.н.з. « НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3Б., 12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , 28 серпня 2020 року близько 20.10 год. в м.Тернополі по вул.Малишка, 52, керував транспортним засобом марки «Вольксваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з порожнини рота алкоголю, порушення координації рухів, порушення мови, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» прилад ARLM-0307 (повірка дійсна до 27.03.2021) та огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, водій категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону №1446-VIII від 07.07.2016).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року. Свої вимоги мотивує тим, що письмові пояснення свідків не можуть братись до уваги в якості доказів на підтвердження винуватості особи у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як, вони власноручно заповнені на спеціальному наперед заготовленому бланку працівником патрульної поліції, а не ними. Стверджує, що письмові пояснення потерпілого не можуть бути належним доказом вини особи та враховуватися судом при винесенні постанови, так як в судовому засіданні потерпілий не допитувався. ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що справа була розглянута 08 вересня 2020 року за його відсутності. Вважає, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не можуть бути доказом, оскільки матеріали справи не містять відомості про технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис. Стверджує, що письмові пояснення свідків, які не допитувалися в судовому засіданні, самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини у керуванні ним транспортним засобом та підтвердження факту відмови від проходження ним огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з 01 липня 2020 року віднесене до кримінальних проступків, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП вилучена з вказаного нормативного акту, тому наявні підстави для закриття провадження у даній справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про його відкладення не подавав і про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце апеляційного розгляду був повідомлений шляхом вручення судової повістки 02 листопада 2020 року.

Заслухавши пояснення потерпілого, який вважає апеляційну скаргу безпідставною і категорично підтвердив, що за кермом автомобіля, який вчинив ДТП, перебував саме ОСОБА_1 , проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 08.09.2020 року, суддя приходить до висновку, що його слід поновити, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі. Копія постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП була направлена йому 21 вересня 2020 року. Цю копію ОСОБА_1 отримав 28 вересня 2020 року і на протязі десяти днів подав апеляційну скаргу.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апелянта по суті справи, то проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНР18 №133952 від 28.08.2020, додатком до протоколу про адміністративне правопорушення - схемою місця ДТП від 28.08.2020, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 28.08.2020, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №766394 від 28.08.2020р., довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 31.08.2020, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських УПП в Тернопільській області ДПП, з яких вбачається, що 28 серпня 2020 року о 20.49 год. прибули працівники поліції на виклик про ДТП на вул.Малишка в м.Тернополі. Потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що водій автомобіля «Вольксваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 » з вини якого сталося ДТП, перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Під час розмови із водієм автомобіля «Вольксваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », було встановлено, що вказаний чоловік є ОСОБА_1 . Крім цього встановлено, що вказаний водій не мав при собі посвідчення водія та реєстраційного документа на автомобіль. Під час спілкування із ОСОБА_1 , останній наполягав, що вживав алкогольні напої, однак не керував транспортним засобом. Водія було ознайомлено із постановою та протоколами про адміністративні правопорушення та повідомлено про дату та час розгляду справи в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області.

Доводи апелянта про порушення його прав, передбачених ч.1 ст.268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи без його участі в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №133951 та серії ДПР18 №133952 від 28.08.2020 та відеозапису з нагрудних камер поліцейських УПП в Тернопільській області ДПП, якими підтверджується, що ОСОБА_1 було доведено до відома, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться 08.09.2020р. о 10 год. 00 хв. в Тернопільському міськрайонному суді в м.Тернопіль вул.Котляревського,34. В судове засідання 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлень про причини неявки та клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подавав. Крім того, ОСОБА_1 був належним чином завчасно повідомлений про час і місце розгляду його апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явився і про причини неявки також не повідомив, що вказує на те, що він не бажає реалізовувати своє право на участь в судовому розгляді.

Той факт, що при розгляді справи судом першої інстанції не були допитані свідки, не спростовує правильності висновків суду про доведеність складу правопорушення за ст.124 КУпАП і не свідчить про незаконність винесеної постанови. Так, в матеріалах справи містяться письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 28.08.2020р., які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справах про адміністративні правопорушення. Крім того, зміст цих письмових пояснень повністю узгоджується з об`єктивними даними відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та іншими обставинами справи в їх сукупності, а тому в суду не має підстав ставити під сумнів достовірність пояснень вказаних осіб, в тому числі свідків, які були безпосередніми очевидцями подій.

Щодо доводів апелянта про те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не можуть бути доказом, оскільки матеріали справи не містять відомості про технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис то вони є надуманими, так як відомості про технічні засоби, якими здійснювалася відеофіксація, наявні у матеріалах справи. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №133951 від 28.08.2020р. відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП вказано, що до нього додаються відео з нагрудної камери ВО-00059 та відео ВО-00020.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з 01 липня 2020 року було віднесене до кримінальних проступків, а з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП вилучено відмову водіїв транспортних засобів від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийдуть до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким до Кримінального кодексу України включено ст.286-1 КК України. Цією статтею передбачено кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В подальшому зміни до ст.286-1 КК України не вносились і станом на день винесення оскарженої постанови та на час апеляційного розгляду вона діє в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

З наведених вище підстав постанова суду у частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню.

Таким чином, без перевірки та встановлення дійсних фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність застосування у даному випадку положень ст.253 КУпАП, тобто направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідному органу досудового розслідування, не вдаючись при цьому до перевірки фактичних обставин вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вимоги сторони захисту про закриття провадження є передчасними, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним та притягнутий до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП, а також враховуючи, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та ст.124 КУпАП було накладено в порядку ст.36 КУпАП, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 , в частині накладення адміністративного стягнення необхідно змінити. При цьому, вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП, апеляційний суд враховує наявні у справі відомості про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення і конкретні обставини справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 253, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Матеріали справи в цій частині направити до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області відповідно до ст. 253 КУпАП.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити і вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді 6 (шести) місяців позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя