Справа № 750/1493/20
Провадження № 3/750/548/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Рощина Т.С., за участю секретаря Корж Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка перебуває на посаді головного спеціаліста загального відділу Новозаводської районної у м. Чернігові ради, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 172-5 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов на розгляд суду, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста загального відділу Новозаводської районної у м. Чернігові ради, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, маючи 13 ранг, тобто у відповідності до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 2 ст. 23, ст. 24 Закону № 1700-VII, всупереч інтересам служби порушила встановлені Законом обмеження щодо одержання подарунків, а саме 20.09.2018р. на підставі договору дарування квартири, посвідченого нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 20.09.2018р. за реєстровим № НОМЕР_2 , отримала у подарунок та набула право власності на квартиру загальною площею 180,5 кв.м, житлова площа 113,6 кв.м, розмір частки 11/ АДРЕСА_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 126 416 грн. від ОСОБА_3 , яка не є останній близькою особою у розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-5 КУпАП не визнала, пояснила, що її мати продала квартиру, в якій жила. Крім неї у матері є ще одна донька і мати вирішила між доньками поділити належні їй гроші, придбавши кожній те, що, на думку матері, їм було необхідно. Так, мати, вважаючи, що їй необхідне саме власне житло, залучила ріелтора, з його допомогою підшукала відповідне, на її думку, житло, власником якого, як з`ясувалося в подальшому, була ОСОБА_3 , це житло складається із однієї з кімнат у комунальній квартирі площею 12,9 м кв. ОСОБА_3 треба було як найшвидше продати належну їй нерухомість, бо вона збиралася виїжджати на постійне місце проживання до Російської Федерації. Так як квартира фактично комунальна, ОСОБА_3 з її матір`ю та ріелтором вирішили, що якнайшвидше придбати це майно можна тільки шляхом дарування, оскільки не треба запитувати згоди співвласників, збирати багато документів, мати поставила її просто перед фактом, повідомивши, коли їй треба прийти до нотаріуса. В день укладання договору вона після роботи прийшла до нотаріуса, там побачила ОСОБА_3 , яку до цього взагалі не знала, і жодних дій на користь ОСОБА_3 вона ніколи не вчиняла, остання також в її підпорядкуванні ніколи не працювала. Наразі, на скільки їй відомо, ОСОБА_3 перебуває у Російській Федерації, зазначені пояснення щодо цього подарунка вона не надала під час складання протоколу, бо їй ніхто ніяких запитань не задавав, лише вимагали, щоб вона розписалася у протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник Рябінін Д.Д. в судовому засіданні підтримав свою підзахисну, вважав, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вважав, що доводити винуватість особи у його вчиненні має прокурор.

Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-5 КУпАП, вважаючи факт його вчинення доведеним, оскільки фактично відбулося дарування, є порушення закону стосовно обмежень щодо вартості подарунка.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є фізичною особою-підприємцем, вже кілька років працює ріелтором, навесні 2018 року до неї звернулася ОСОБА_5 та просила допомогти знайти покупця на належну останній 4-кімнатну квартиру та підшукати для неї кімнату в гуртожитку, яка в подальшому має належати ОСОБА_6 , її доньці. З ОСОБА_5 у неї був укладений договір на надання послуг, за яким вона мала допомогти із продажем ОСОБА_5 чотирикімнатної квартири по АДРЕСА_5 та допомогти придбати інше житло. Вона допомогла ОСОБА_5 продати її квартиру, потім вони разом передивилися багато кімнат, нарешті знайшли кімнату, яка, на думку ОСОБА_5 , підійшла, це була кімната у гуртожитку блочного типу, у мешканців квартири була спільна часткова власність. В блоці було вісім кімнат, колись це був гуртожиток, після цього кімнати приватизували ті, хто там жив, знайдена кімната належала ОСОБА_3 , яка також була в її клієнтській базі, оскільки за рік до цього до неї звертався син ОСОБА_3 та повідомляв, що вони бажали б продати кімнату. Відповідно до діючого законодавства України, купити подібну кімнату можна лише тільки тоді, коли всі співвласники дадуть офіційну згоду на це, відмовившись від переважного права купівлі. Зазвичай, придбання подібних кімнат відбувається через дарування, у кожній кімнаті блочної квартири є майже по 2-4 власники. Двох із співвласників квартири, в якій вони знайшли кімнату, не було в країні, і ніяких даних щодо того, коли ті повернуться, вони отримати не могли, тоді ОСОБА_3 та ОСОБА_5 домовилися між собою, що вони будуть оформляти дарування, а не купівлю-продаж. Вона при цьому присутня не була, чи відбувалися між ними якісь взаєморозрахунки грошима не знає. Вона думала, що ОСОБА_5 буде оформляти на себе договір дарування, але та у нотаріуса вже повідомила, що вирішила відразу оформляти дарування на свою доньку, ОСОБА_7 , щоб не було потім ніяких спорів між доньками, ОСОБА_6 вона вперше побачила вже у нотаріуса. Вона знає, що ОСОБА_3 часто їздила на заробітки до Російської Федерації, поверталася лише 2 рази на рік на невеликий проміжок часу, того разу у тієї, здається, був лише місяць строку і треба було знову поверталися за кордон, тож вона поспішала позбутися цієї своєї кімнати, а проведення угоди купівлі-продажу було неможливим, бо неможливо було отримати на це згоду двох співвласників, яких не було в Україні.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її донькою, вона уклала із рієлтором ОСОБА_8 договір, відповідно до якого рієлтор мала допомогти продати чотирикімнатну квартиру, яка хоча і належала її чоловіку, але той доручив їй займатися продажем квартири, ця квартира АДРЕСА_6 , після укладання договору, вони з рієлтором деякий час шукали покупця і продали цю квартиру у 2018 році, документи щодо продажу підписував чоловік, як власник квартири, після цього ріелтор мав підшукати для неї кімнату. Вони довго шукали, нарешті знайшли кімнату, яка їй сподобалася у квартирі АДРЕСА_7 , спочатку вона хотіла купити цю кімнату на своє ім`я, але там було багато сусідів по квартирі, які мали відмовитися від свого права першочергово купити цю кімнату, вона, власниця квартири ОСОБА_3 та ріелтор доклали багато зусиль, але не змогли зібрати усіх співвласників квартири для цього, ОСОБА_3 треба було терміново повертатися до Російської Федерації, і вона з останньою домовилася, що ОСОБА_3 подарує їй цю кімнату, а потім, коли ОСОБА_3 приїде до м. Чернігова, що має відбутися у жовтні 2020 року, вони вирішать, що буде далі з цією кімнатою. В подальшому вона вирішила, що оформляти дарування на себе, а потім переоформлювати кімнату на доньку треба двічі сплачувати багато грошей і тому вирішила зекономити, і оформити дарування одразу на доньку ОСОБА_1 , донька у виборі кімнати участі не приймала, лише прийшла до нотаріуса, коли вона її покликала, так як ОСОБА_3 не заперечувала, дарування кімнати оформили на ОСОБА_1 .

Відповідальність за ч.1 ст. 172-5 КУпАП настає за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків. Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у п.п.1,2 частини 1 ст. 3 цього Закону забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб: 1) у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкування такої особи. Саме наведені вище обмеження вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні прокурор уточнила, що вважає порушеним п.1 ч.1 ст.23 вказаного Закону, оскільки ОСОБА_3 не перебувала в підпорядкуванні ОСОБА_1 , але пояснити, які саме дії діяльності, пов`язаної з виконанням функцій місцевого самоврядування було здійснено ОСОБА_1 , як працівником Новозаводської районної у м. Чернігові ради та з приводу чого саме на користь ОСОБА_3 , внаслідок чого остання подарувала їй кімнату в квартирі, яка, до речі, знаходиться в іншому, Деснянському районі м. Чернігова, пояснити не могла.

Згідно роз`яснень МУЮ Департаменту антикорупційного законодавства та законодавства про правосуддя від 28.07.2011 року щодо одержання подарунків особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в питанні неправомірності подарунків має бути доведений причинно-наслідковий зв`язок отримання публічним службовцем у власних інтересах подарунків.

Фактично частини першу та другу статті 23 Закону України «Про запобігання корупції необхідно розглядати у їх взаємозв`язку як між собою, так і з іншими правовими нормами, що стосуються даних правовідносин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, прокурора, свідків, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідивши всі наявні матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП, оскільки такий не підтверджений доданими до протоколу про адміністративне правопорушення копіями документів та не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення. У зв`язку із викладеним провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-5 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя Т.С. Рощина