№3/755/6349/20 ПОСТАНОВА
"03" листопада 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 427960, ОСОБА_1 , 21 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки «LexusLX570», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по пр-ту Броварському, 53-А, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода; запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № , ОСОБА_1 , 21 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «LexusLX570», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Малишка, не вибрав безпечної швидкості руху та у разі виникнення небезпеки, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого, здійснив наїзд на перешкоду (металевий паркан). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 ПДР України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 21 серпня 2020 року, вночі, він зі своїм товаришем ОСОБА_2 рухалися на автомобілі марки «LexusLX570», д/н НОМЕР_1 . Оскільки він у той вечір вживав алкоголь, то на його прохання, за кермом знаходився його товариш, якого він попросив завезти його додому, так як той знаходився у тверезому стані та алкоголь не вживав. Під час поїздки, його товариш, не побачивши перешкоду, наїхав на неї. Вони вийшли, подивилися на машину та поїхали далі. Однак, проїхавши малу відстань, все ж таки вирішили зупинитися і більш детально оглянути автомобіль. У цей час, коли вони знаходилися біля автомобіля, до них під`їхали працівники поліції, які спитали, кому саме належить автомобіль і почали його звинувачувати, що саме він був за кермом у стані алкогольного сп`яніння. У свою чергу, він відразу почав пояснювати, що за кермом знаходився його товариш, який і на той час був поряд, проте, працівники не слухаючи його пояснення, почали відразу ж пропонувати пройти огляд. Він повторно почав пояснювати поліцейським, що він дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому, за кермом знаходився його товариш ОСОБА_2 , який не вживав алкоголь і він не відмовляється пройти огляд. Однак, працівники поліції, не вислухавши його пояснень та пояснень його товариша, склали відносно нього протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Вважає, що протоколи відносно нього складені безпідставно та незаконно, оскільки він не був водієм, а тому, не міг порушити ПДР України.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Красильникова К.О. у судовому засіданні надала заперечення, які мотивувала тим, що 21.08.2020 року, ОСОБА_1 , перебував у належному йому автомобілі марки «LexusLX570», д/н НОМЕР_1 , в якості пасажира, під керуванням ОСОБА_2 , який не впорався з керуванням, у результаті чого, відбулося зіткнення з огорожею. У подальшому, до них під`їхали працівники поліції та склали відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення, не реагуючи на покази, пояснення, зауваження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по суті обстановки та обставин на місці події, а саме, що за кермом перебував саме ОСОБА_2 , який пропонував патрульним для ознайомлення своє водійське посвідчення. Проте, інспектором патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . На відео із нагрудної камери поліцейського, що міститься в матеріалах справи, яке надано безпосередньо патрульними, зафіксовано, що ОСОБА_1 заявляв відразу ж про перебування за кермом належного йому автомобіля іншої особи. Зокрема, жодним належним та допустимим доказом в матеріалах справи не підтверджено перебування за кермом ОСОБА_1 , а лише зафіксовано відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП. Патрульними поліції не було запропоновано ОСОБА_2 пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. Крім того, з відео вбачається, що свідки підтверджують той факт, що вони не бачили за кермом ОСОБА_1 . Зокрема, у своїх поясненнях свідки лише засвідчують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а в поясненнях за стандартною формою вказується, що свідки посвідчують факт відмови саме особи, що керувала транспортним засобом, у той же час, на відео із нагрудної камери зафіксовано, що свідки підтверджують, що вони не бачили хто перебував за кермом. Відтак, пояснення свідків є неналежним та недопустимим доказом у даній справі. Крім того, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, про що свідчить відео із нагрудної камери поліцейського. Також, доказом протиправності складання оскаржуваного протоколу є те, що водія ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом та не було вилучено посвідчення водія. Зокрема, на підтвердження своїх заперечень, надала відеозапис з телефону ОСОБА_1 , на якому чітко зазначено, що ОСОБА_1 з самого початку зазначав, що він безпосередньо на той час не керував транспортним засобом. На підставі вищенаведеного, прохала закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 21 серпня 2020 року, вночі, він зі своїм товаришем ОСОБА_1 рухалися на автомобілі марки «LexusLX570», д/н НОМЕР_1 , оскільки останній вживав алкоголь та попрохав його бути за кермом в якості водія. Під час поїздки, він не впорався з керуванням та наїхав на перешкоду. Побачивши, що з автомобілем все гаразд, вони поїхали далі. Проїхавши малу відстань, ОСОБА_1 попросив зупинитися, щоб все ж таки більш детально оглянути автомобіль та в цей час до них відразу під`їхали працівники патрульної поліції, які почали говорити, що саме ОСОБА_3 знаходився за кермом, на що вони почали останнім надавати з цього приводу пояснення, однак, патрульні сказали, що відповідати буде за порушення власник автомобіля, тобто ОСОБА_1 . Далі, ОСОБА_1 почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, на що той зазначав, що за кермом не перебував. Щодо нього, то особисто йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, хоча він зазначав, що саме він знаходився за кермом і був водієм, однак, працівники поліції, не відреагувавши на їхні з ОСОБА_1 пояснення, склали відносно останнього протоколи про адміністративне правопорушення.
Зокрема, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , адвоката Красильникової К.О. та свідка ОСОБА_2 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що долучений до матеріалів даної справи, а також, відеозапис з мобільного телефону ОСОБА_1 , наданий його захисником у судовому засіданні.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Красильникової К.О. та свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні матеріали, приходжу до наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Однак, усупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисником - адвокатом Красильниковою К.О. надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.
Крім того, у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що 21 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, за кермом автомобіля марки «LexusLX570», д/н НОМЕР_1 , перебував саме він, а не ОСОБА_1 .
Зокрема, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, вбачається, що з моменту початку відеозапису події та до його кінця, ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції, що за кермом автомобіля він не перебував, а перебував - ОСОБА_2 , який також поліцейським про це наголошував.
Таким чином, з пояснень ОСОБА_1 , адвоката Красильниковою К.О., свідка ОСОБА_2 та наявних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем марки LexusLX570», д/н НОМЕР_1 , 21 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, у стані алкогольного сп`яніння не керував, так як встановлено, що у той час ним керувала інша особа.
Крім того, працівниками патрульної поліції не було відібрано письмових пояснень у свідка ОСОБА_2 та не долучено до матеріалів справи.
У зв`язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).
Крім того, суд звертає увагу, що відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено два протоколи щодо подій, які датовані однією і тією ж датою, одним і тим же часом, але за різними адресами - 21 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, у м. Києві по пр-ту Броварському, 53-А та 21 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, у м. Києві по вул. Малишка, тобто, є незрозумілим, як в один і той же час особа перебувала у різних місцях.
Всі наведені вище обставини та зібрані докази в їх сукупності, дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду не викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши та вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.
Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічного роду положення закріплено і в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 124, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: