Справа № 561/743/20
ПОСТАНОВА

іменем України

18 листопада 2020 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Дідика А. В., при секретарі судового засідання Савич Ж. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, направлені від Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, ветерана війни - учасника бойових дій в Афганістані, інваліда третьої групи, проживаючого у АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 333983, ОСОБА_1 , 21 вересня 2020 року близько 10 год. 40 хв. на а/д Острівськ - Кухче Зарічненського району керував мотоциклом "Мінск" д. н. з., НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Дані дії ОСОБА_1 , поліцейськими були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненому не визнав, пояснив, що 21 вересня вранці їхав з лісу, де збирав гриби, коли побачив автомобіль поліції, який рухався назустріч з яким розминувся. Проїхавши приблизно 300 метрів автомобіль поліції, який розвернувся наздогнав його та перегородив дорогу. Двоє працівників поліції почали складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за керування мотоциклом без шолома, також звинувачувати його у вживанні алкогольних напоїв та що заберуть мотоцикл, якщо він не підпише протокол. Відмовився від проведення огляду оскільки до лікарні їхати далеко, і не знав чим добереться назад. Крім того пояснив, що алкогольні напої вживав напередодні, а на місці зупинки його мотоцикла не було свідків, як і будь - яких інших осіб, крім двох поліцейських.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

У підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 333983, від 21 вересня 2020 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно якого 21 вересня 2020 року об 10 год. 50 хв. ОСОБА_1 , направлявся на огляд до медичного закладу поліцейським ОСОБА_2 , але відмовився від такого огляду у присутності двох свідків;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 , ознаками: алкогольного сп`яніння. Огляд не проводився. Свідками вказані ОСОБА_3 , та ОСОБА_4

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які засвідчили, що водій ОСОБА_1 , знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та у їх присутності складено протокол про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також що він відмовився від освідчення на такий стан, як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі.

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , відмовляється від освідчення на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т. з. так і у медичному закладі.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене та досліджені докази, суд не вважає доведеною вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Матеріалами справи не доводиться факт присутності на місці зупинки ОСОБА_1 двох свідків, що свідчить про недійсність огляду на стан сп`яніння та відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від такого огляду. Із долученого до матеріалів справи відеозапису на мобільний телефон зафіксована лише розмова працівників поліції з ОСОБА_1 , проте будь яких осіб, крім особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на відео немає.

Судом не береться до уваги у якості належного доказу відмови ОСОБА_1 від освідчення на стан сп`яніння пояснення свідків від 21 березня 2020 року (а. с. 4, 5) на друкованих бланках, оскільки факт присутності їх на місці його зупинки спростовується відеозаписом наданим поліцейськими з якого не вбачається їх присутності саме на момент відмови його від огляду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) у п. 6 зазначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 7 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

За змістом вказаних норм лише відмова від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків або у медичному закладі є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний обов`язок особи, співвідноситься з обов`язком працівників поліції забезпечити такий огляд у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному Постановою та Інструкцією за умов незгоди особи проходити такий огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатом такого огляду, якщо він проводився на місці зупинки т. з.

Встановлення факту відмови має вирішальне значення, оскільки з належною його фіксаціює пов`язана наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху у зв`язку з відмовою від проходження такого огляду.

Судом не підтверджено факту присутності на місці оформлення адміністративного правопорушення двох свідків, що підтверджується, як показами самої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так і, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, наданим поліцейськими у сукупності з іншими дослідженими доказами.

Недотримання сукупності дій, визначених законом виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження освідчення на встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки порушують норму ч. 3 ст. 266 КУпАП та на підставі ч. 6 цієї ж статті такий огляд вважається недійсним.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 5 ст. 266 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А. В. Дідик