ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 Справа №607/21584/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.,

з участю секретаря Стус К.І.,

представника митниці Гребеняка Р.Б.,

представника ОСОБА_1 . Подковського А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі матеріали, що надійшли від Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільською митницею Державної фіскальної служби України направлено в суд матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил № 0051/40300/19 від 07 червня 2019 року, 25 жовтня 2018 року до Тернопільської митниці ДФС подано попередню митну декларацію ЕЕ № 403010/2018/103901, де товаром є автомобіль Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 , (далі - товар), ввезений 25.10.2018 на митну територію України ОСОБА_1 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС на підставі рахунку (invoice) № 2018m. 10 men. 24d в митному режимі імпорт, згідно з яким фактурна вартість товару становить 2500 євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 80329 грн., відправником товару є UAB «Auberta», Draugystes g. 23-11, LT, одержувачем є ОСОБА_2 1961-05-07, АДРЕСА_2 13-15 Ukraine.

Вказаний товар переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю гр. України ОСОБА_1 шляхом надання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару через митний кордон України рахунку (invoice) 2018m. 10 men. 24d, який містить неправдиві відомості про ціну товару, оскільки згідно із листом ДФС від 06.05.2019 № 14509/7/99-99-20-02-01-17, та доданою до даного листа відповіддю Литовської республіки від 13.03.2019 № (20.4/10)ЗВ-2167 та фактурою (invoice) № 0421 вартість автомобіля Renault Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 становить 5100 Євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 163872 грн.

Вказане порушення митних правил виявлено органом доходів і зборів у зв`язку із опрацюванням листа ДФС від 06.05.2019 року №14509/7/99-99-20-02-01-17 та доданої до даного листа відповіді Литовської республіки від 13.03.2019 № (20.4/10)ЗВ-2167 та фактурою (invoice) № 0421.

Відтак, на думку органу доходів і зборів, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару документи, а саме інвойсу (invoice)2018m. 10 men. 24d, що містить неправдиві відомості, а саме неправдиві відомості щодо ціни товару, які в свою чергу є відомостями, необхідними для визначення митної вартості товару, що є порушенням митних правил, передбачене частиною 1 статті 483 Митного кодексу України та підтверджується попереднім повідомленням митною декларацією ЕЕ №403010/2018/103901 від 25.10.2018 року, інвойсом 2018m. 10 men. 24d, митною декларацією №403010/2018/008857, фактурою (invoice)0421.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Подковський А.О., заперечив з мотивів, викладених у письмових поясненнях. При цьому додав, що відсутня вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що відсутні докази вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, оскільки у протоколі про порушення митних правил зазначено невірну вартість автомобіля 163872 грн., що впливає на визначення розміру штрафу, який може бути накладений на ОСОБА_1 , вказані у протоколі документи не долучені до матеріалів справи, натомість додані документи, що містять інші реквізити. Вказав, що матеріали справи були направлені для проведення додаткової перевірки із вищезазначених підстав, однак, митним органом в ході додаткової перевірки було складено довідку до протоколу про ПМП №0051/40300/19 від 07.06.2019 року, у якій викладено інше обвинувачення та зазначені інші докази вини ОСОБА_1 , її не ознайомлено із додатковим матеріалами, чим порушено її права. Також, вказав, що у протоколі не відображено, що транспортний засіб повинен був увозитись через митний пост «Шегині-Медика», ОСОБА_1 не була декларантом, а лише покупцем, оскільки декларантом був митний брокер ОСОБА_3 , який самостійно здійснює декларування та також несе відповідальність за достовірність заявлених при розмитненні товару відомостей. Крім того, у протоколі не зазначено, що митний брокер коригував ціну автомобіля та визначив її в сумі 3900 євро і митні платежі сплачені з цієї суми.

Представник Галицької митниці Держмитслужби Гребеняк Р.Б. в судовому засіданні протокол про порушення митних правил підтримав, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Пояснив, що у протоколі про порушення митних правил наявна арифметична помилка, оскільки дійсна вартість товару на день подання митної декларації становить за курсом Національного банку України на день подання митної декларації складає 163609,29 грн.

Власник транспортного засобу ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причини, клопотання про відкладення розгляду справи не направляв.

ОСОБА_1 в судове засідання не неодноразові повідомлення не з`явилась, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направляла. Судом вжито передбачених процесуальним законодавством заходів для повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, суд зазначає, що згідно практики ЄСПЛ та міжнародних правових актів, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника Галицької митниці Держмитслужби на підтримання протоколу, представника ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється, зокрема, на основі принципу законності та презумпції невинуватості.

Стаття 9 КУпАП вказує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 458 МК України, визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості та тягне за собою за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Аналіз статті 483 МК України дає підстави вважати, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає наявність прямого умислу особи на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування, кількості та вартості товарів.

Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Однак, суд вважає, що при складанні протоколу про порушення митних правил, митним органом не були враховані наступні обставини.

З матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України вбачається, що підставою для кладення протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 стало подання митному органу України, як підстави для переміщення товару, документів, що містять неправдиві відомості щодо ціни товару, а саме інвойс (invoice) 2018m. 10 men. 24d, згідно з яким вартість товару становить 2500 євро.

Так, у протоколі про порушення митних правил № 0051/40300/19 від 07 червня 2019 року, вказано, що вартість товару транспортного засобу - автомобіля Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 складає 5100 євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації складає 163872 грн., проте, у протоколі не вказано особу, якою таку декларацію було подано, не вказано дати та часу подання даної митної декларації, у якій визначена митна вартість товару.

З представлених матеріалів адміністративної справи вбачається, що 25.10.2018 року до Тернопільської митниці ДФС подано попередню митну декларацію ЕЕ № UA403010/2018/103901, згідно якої вказано декларантом ФОП ОСОБА_3 та одержувачем ОСОБА_1 , вказана фактурна вартість товару - автомобіля Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 , 2500 євро.

Встановлено, що для завершення митного оформлення 02.11.2018 року декларантом ФОП ОСОБА_3 до Тернопільської митниці ДФС подано митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA403010/2018/008857, згідно якої одержувачем вказано ОСОБА_1 , зазначена ціна товару 2500 євро. У пункті 22 митної декларації вказано, що вартість транспортного засобу складає 2500 євро, у пункті 23 вказаний курс валюти - 32.08025300. Таким чином, вартість транспортного засобу за курсом Національного банку України євро до гривні на день подання митної декларації становила 163609,29 грн., що не відповідає вартості, визначеній у протоколі про порушення митних правил 163872,00 грн. Також, з даної митної декларації вбачається, що митним органом було проведено коригування вартості товару та визначена статистична вартість 125355,51 грн.

Крім того, у наданих матеріалах справи містяться наступні документи, що не вказані у даному протоколі про порушення митних правил, оскільки містять інші реквізити, а саме: складений литовською мовою invoice 2018m. 10 men. 24d UAB «Auberta» (а.с. 24) та переклад з литовської мови - рахунок без номера від 24.10.2018 р. ЗАТ «Ауберта» на суму 2500 євро (а.с.23); попередня митна декларація ЕЕ№ UA403010/2018/103901 від 25.10.2018 року (а.с. 14); митна декларація ІМ40 ДЕ UA№403010/2018/008857 від 02.11.2018 (а.с. 15), переклад з литовської на українську мову рахунок-фактура серія AUB №0421 від 24 жовтня 2018 року ЗАТ «Ауберта» (а.с. 27), FAKTURA Serija AUB Nr. 0421 2018m. Spalio men 24 d. (а.с. 28).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21 листопада 2019 року матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України повернуті до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України для проведення додаткової перевірки та отримані 06 грудня 2019 року.

На виконання постанови суду долучено довідку до протоколу про ПМП №0051/40300/19 від 07.06.2019 року, згідно якої вартість автомобіля Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 , за курсом Національного банку України на день подання Тернопільській митниці ДФС митної декларації ІМ40 ДЕ UA№403010/2018/008857 від 02.11.2018 становить 163609,29 грн. та зазначені документи, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Проте, суд не бере до уваги відомості, викладені у даній довідці, оскільки відповідно до вимог ст. 494 МК України дані про порушення митних правил викладаються виключно у протоколі, складеному за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Таким чином, покликання органу доходів і зборів, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на поданому нею інвойсі (invoice) 2018m. 10 men. 24d, попередньому повідомленні митною декларацією ЕЕ№403010/2018/103901 від 25.10.2018 року; митній декларації №403010/2018/008857; фактурі (invoice) №0421 не є жодним підтвердженням про вчинене адміністративне правопорушення особою у зв`язку із тим, що вказані документи не долучені до протоколу про порушення митних правил, а суд не може змінювати зміст протоколу та брати до уваги як докази документи, що містять подібні реквізити, які не вказані у цьому протоколі.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 для митного оформлення подавались документи, які містять неправдиві інформацію в частині визначення митної вартості товару.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або і пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової формації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2статті 53 МК України документами, які потверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостійстатті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, ТЕ додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до ч.1 ст. 54 МК України, здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Ч. 3 ст. 54 МК України встановлює, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Тобто, не залежно від поданого інвойсу вартість транспортного засобу визначається митницею самостійно, а тому митним органом не доведено, яким чином після проведення коригування вартості товару до суми 125355,51 грн. наявність іншого рахунку-фактури вплинуло на розмір податків та зборів, які підлягають сплаті, адже такі визначаються митницею самостійно, а тому вказаний факт є ще одним доказом на відсутність умислу в ОСОБА_1 на вчинення дій, спрямованих на переміщення транспортного засобу з поданням органу доходів і зборів як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо ціни товару, які є відомостями, необхідними для визначення митної вартості товару.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є дії, спрямованні на переміщення товарів через митний кордон України, спрямовані на спричинення певних негативних наслідків.

Також, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 дій, в яких виражена воля та які спрямовані на спричинення певних негативних наслідків при переміщені товарів, якими повинна характеризуватися об`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що уповноваженою на складання протоколу особою Тернопільської митниці ДФС України при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, зокрема, не з`ясовано, які саме товаросупровідні документи були подані ОСОБА_1 при ввезенні на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, автомобіля марки Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 , не встановлено особи, яка подала митну декларацію із визначеною митною вартістю, часу подання такої митної декларації, не встановлено вартість товару на день подання митної декларації.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 МК України, зокрема, її умисел на переміщення транспортного засобу марки Renault Megane, VIN: НОМЕР_1 через митний кордон України шляхом поданням органу доходів і зборів як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товару.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 458, 483, 525, 526, 527, 528 Митного кодексу України, ст.ст. 7, п. 1 ст. 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про порушення митних правил набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі.

Головуючий суддяК. М. Грицай