Провадження №3/331/1287/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м.Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм «Еталон 2020», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії АА №088427 від 19.08.2020 року 19.08.2020 року о 09-50 годині в м. Запоріжжя, Олександрівський район, пр. Соборний, біля буд. 22, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volksvagen Crarter державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконує регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах № 63 А, перевозив пасажирів понад максимальну кількість. Визначену в реєстраційних документах, (4 стоячі), визначене п.11 п.п.2 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, чим порушив ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнав, та пояснив, що дійсно в салоні перебували пасажири, але не більше ніж передбачено інструкцією.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 9, 33 КУпАП, наявність вини особи є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обов`язковим чинником складу адміністративного правопорушення.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом враховується, що у Рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року, Європейський суд з прав людини сформував критерії (тест Енгеля), для визначення поняття «кримінальне обвинувачення». для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поняття «кримінальне обвинувачення» має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією «криміналу» згідно з національним законодавством. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією. Наприклад, обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції і т.д. Таким чином, протокол, що є предметом розгляду у цій справі є, з урахуванням «тесту Енгеля», кримінальним обвинуваченням, і суд має забезпечити гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП, що ставиться у вину ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до змісту адміністративного правопорушення, яке викладене у протоколі серії АА № 088427 від 19.08.2020 року, ОСОБА_1 перевозив пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах (4 стоячих), чим порушив п. 11 п.п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 р.

Таким чином, диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною нормою і відсилає до правил та обмежень, що визначаються іншими нормативно-правовими актами, зокрема ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено,що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Згідно частини першої Постанови Кабінету міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановляє: Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до п.п. 11 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 р. № 641 (зі змінами) на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Працівниками поліції у фабулі інкримінованого адміністративного правопорушення не зазначено загальної кількості пасажирів, які знаходились в салоні транспортного засобу, що здійснював їхнє перевезення, тоді як зазначено лише, що ОСОБА_1 перевозив 4 стоячих пасажирів.

З продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису, який здійснювався боді-камерою працівника поліції, вбачається, що 19.08.2020 року о 09-50 годині по пр. Соборному в м. Запоріжжі був зупинений транспортний засіб Volksvagen Crarter державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконує регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах за маршрутом № 63 А. Згідно відеозапису, у салоні транспортного засобі були наявні вільні місця для сидіння, однак точної їх кількості встановити із наданого суду відеозапису не можливо.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 088427 від 19.08.2020 р., рапорт працівника патрульної поліції, зміст якого збігається зі змістом суті правопорушення, зазначеного в протоколі та витяг архівних правопорушень ОСОБА_1 , які в своїй сукупності не підтверджують того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, будь-яких об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а саме здійснював перевезення пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах, матеріали справи не містять. Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вчиненого правопорушення. Інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП суду не надано.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 44-3, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення,.

Суддя Д.М. Кольц