справа №619/4829/20
провадження №3/619/2369/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Калиновська Л.В., розглянувши матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №151366 від 30.10.2020, суб?єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 30.10.2020 о 12 год. 15 хв. в кафе за адресою: АДРЕСА_2 здійснив продаж слабоалкогольного напою без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольним напоями.

Правопорушник ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що з протоколом згоден.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозиція частини 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (частина 1 статті 55 Господарського кодексу України).

Стаття 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» містить перелік видів господарської діяльності, які потребують отримання ліцензії. Так, пункт 7 частини 1 вищенаведеної норми права встановлює, що ліцензуванню підлягають виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

За змістом статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Положеннями статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до положень статей 251 та 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Окрім визнання своєї вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ №151366 від 30.10.2020, довідкою АІС «АРМОР», довідкою про результати розгляду повідомлення, рапортом, актом (довідкою) від 30.10.2020 фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства, наказом ГУ ДПС у Харківській області ДПС України, письмовими поясненнями, ліцензією на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 02.06.2019 до 02.06.2020, копією паспорта громадянина України.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому, заперечень чи зауважень щодо порушень законодавства при складанні протоколу за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, невідповідність внесених до протоколу даних, вилучення особистого майна, зазначено не було.

Відповідно до частини 2 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

В якості обставин, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Таким чином, вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя враховує те, що торгівля алкогольними напоями без отримання ліцензії заборонена законом, такий вид діяльності може завдати значної шкоди економічним та соціальним інтересам держави або окремим споживачам, тому суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією вилученої продукції в межах санкції частини 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, 40-1, частиною 1 статті 164, статтями 245, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з конфіскацією вилученої продукції.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять 40 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л. В. Калиновська