Справа № 463/5985/20 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 33/811/1332/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судді Партики І.В., за участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Гарасиміва Б.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Гарасиміва Б.І. на постанову Личаківського районного суду м. Львова області від 02 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП,

встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 153 грн. 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 21 червня 2020 року о 09:20 год. в м.Львів Винники, вул. Шевченка,48, керуючи автомобілем АUDI 80 д.н.з НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі на вул. Злагоди,2 у м. Винники. Своїми діями порушив п.2.4 ПДР України.

На зазначену постанову ОСОБА_1 та його адвокат подали апеляційну скаргу, яку у встановленому порядку доповнили, та у якій просять скасувати оскаржену постанову, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122-2.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що про те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована. Поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а потім і судом першої інстанції були порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність правопорушення,тобто без застосування будь-яких інших фактів,які підтверджували б наявність вини ОСОБА_1 саме за ст. 122-2 КУпАП. Вважають, що ОСОБА_1 порушено п.3.2 Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Зазначає, що у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення,всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності,тлумачаться на її користь.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Гарасиміва Б.І., дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Адміністративна відповідальність за ст. 122-2 КУпАП настає, за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, за наведених у постанові судді обставин, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР1 №080180 від 21 червня 2020 року; відеоматеріалі з нагрудних камер; протоколі про адміністративне затримання серії АЗ № 130945 від 21 червня 2020 року.

Вищевикладені докази сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження.

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких умов постанову судді першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Гарасиміва Б.І. залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова області від 02 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.