Справа № 513/1012/20
Провадження № 3/513/497/20
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Саратського відділення поліції Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Сарата, Саратського району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданого 20 вересня 2017 року органом 5144, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в протоколі ОСОБА_1 , 13 листопада 2020 року о 17 годині 55 хвилин, знаходячись в магазині ФОП " ОСОБА_2 ", розташованому по АДРЕСА_1 , за прилавком в громадському приміщенні без засобів індивідуального захисту, захисних рукавичок, захисних окулярів, захисної маски, яка закриває ніс та рот, чим порушила вимоги підпункту 10 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року, тобто вчинила правопорушення, передбачене за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді вину не визнала, просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці ЄСПЛ визначив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, зокрема порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу, зазначивши в постанові суду конкретні обставини. У зв`язку з цим, ЄСПЛ наголосив, що заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, тобто вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), ЄСПЛ встановив порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, оскільки національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, притягнув особу до адміністративної відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи за прилавком в громадському приміщенні без засобів індивідуального захисту, захисних рукавичок, захисних окулярів, захисної маски, яка закриває ніс та рот, чим порушила підпункт 10 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 6 листопада 2020 року № 1000-IX, статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою. Однак, в протоколі не зазначено, за якою частиною ст. 44 КУпАП складено протокол.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підпунктом 10 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" передбачено, що на період дії карантину забороняється: постачальникам електричної енергії, операторам систем розподілу електричної енергії здійснювати відключення та обмеження нижче технологічного мінімуму споживання електричної енергії підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, вугледобувних підприємств.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не є постачальником електричної енергії або оператором систем розподілу електричної енергії, тому вона не порушувала підпункт 10 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів".

В обґрунтування вини ОСОБА_1 до протоколу не долучено письмових доказів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також свідоцтва платника єдиного податку, фізичною особою-підприємцем є ОСОБА_3 .

Суд також звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що правопорушення вчинене 13 листопада 2020 року біля 17 години 55 хвилин.

Проте, до протоколу додано витяг про реєстрацію події правопорушення в ЖЕО за № 3411 від 13.11.2020, згідно якого датою скоєння правопорушення є 13.11.2020 року 18:36 годин.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд не наділений правом встановлювати нові обставини правопорушення, які не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки по своїй суті протокол містить формулювання обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не надано належних та допустимих докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 9 , п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційного суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А. І. Бучацька