Справа №461/9154/20
Провадження №3/461/4734/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., при секретарі судових засідань Пелех О.А., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Петришина В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ЛК АТП №1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АА №151026, 27.10.2020 року близько 09:50 год., за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 13, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Електрон А18501, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення МТЗ в режимі маршрутного таксі №47А сполученням Рясне - Санта-Барбара в кількості більшій ніж передбачено згідно місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію МТЗ, а саме 10 стоячих пасажирів чим порушив п.п. 2 п. 11 постанови №641 КМ України від 22.07.2020р. «Про встановлення карантину та запровадження протиепідемічних заходів» зі змінами, постанови КМУ №712 від 12.08.2020 р., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Петришин В.М. в судовому засідання вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив. Окрім того, подав клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення АА №151026 від 27.10.2020 року не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, до протоколу не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не зазначено суті правопорушення, відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП. Окрім того, до протоколу не надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що унеможливлює встановлення наявності чи відсутності факту перевезення пасажирів в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою даного транспортного засобу, не долучено докази, на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, відсутня інформація про кількість пасажирів, які знаходились у салоні транспортного засобу. Також представник зазначив, що ОСОБА_1 є працівником Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, суб`єктом господарювання він не являється, послуг з перевезення пасажирів не надає, при чому керував автобусом виконуючи свої трудові (посадові) обов`язки водія, відтак не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Просить закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

В протоколі про адміністративне правопорушення АА №151026 зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Електрон А18501, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення МТЗ в режимі маршрутного таксі №47А сполученням Рясне - Санта-Барбара в кількості більшій ніж передбачено згідно місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію МТЗ, а саме 10 стоячих пасажирів чим порушив п.п. 2 п. 11 постанови №641 КМ України від 22.07.2020р. «Про встановлення карантину та запровадження протиепідемічних заходів» зі змінами, постанови КМУ №712 від 12.08.2020 р.

Відповідно до пп. 2 п. 11 Постанови КМ України №641 від 22.07.2020 року, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є працівником Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, суб`єктом господарювання не являється, послуг з перевезення пасажирів не надає, а лише виконує свої трудові (посадові) обов`язки.

Посадові обов`язки ОСОБА_1 , як водія, визначені у посадовій інструкції водія яка затверджена 05.02.2020 року директором ЛК АТП №1, а також обов`язки водія визначені п. 147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМ України від 18.02.1997р. № 176, яким не передбачено обов`язок здійснення контролю за кількістю пасажирів, відповідно, цей контроль повинен бути організований суб`єктом надання відповідних послуг.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, тобто, відсутні відомості про обставини, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, не зазначено свідків, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень, не надано інших доказів, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без сукупності належних та допустимих доказів вини особи, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних доказів на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться у вину органом поліції, суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У зв`язку з цим судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.7, 44-3, 247, 283, 285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Зубачик Н.Б.