ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1409/20 Справа № 212/7002/20 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою судді ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 16.09.2020 року о 13 год. 06 хв., в м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Ватутіна, громадянка ОСОБА_1 керувала автомобілем «ВАЗ 2108і», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння відмовилась у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушила п.п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що автомобілем вона не керувала, а перебувала на пасажирському сидінні свого автомобіля, яким керував ОСОБА_2 . Після того, як їх зупинили співробітники поліції, ОСОБА_2 зупинив автомобіль, перескочив на заднє сидіння та сказав не говорити, що саме він керував автомобілем, оскільки забув вдома посвідчення водія. Коли співробітники почали опитувати її, вона розгубилася та повідомила, що автомобілем керував хлопець на ім`я ОСОБА_3 , який начебто вибіг з автомобіля. Тому, оскільки вона була налякана, вона відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, хоча а ні наркотиків, а ні спиртного вона не вживала.

ОСОБА_1 в судове засідання до апеляційного суду не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про поважні причини свого не прибуття не повідомила, тому, відповідно до ст. 294 КУпАП, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом серії ДПР18 № 148572 від 16.09.2020 року про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 керувала автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, та яка від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння відмовилась у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушила п.п. 2.5 ПДР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення наркотичного або іншого сп`яніння в закладі КПНД ДОР; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проведення якого ОСОБА_1 відмовилась; рапортом інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП відповідно до якого, ОСОБА_1 присутності двох свідків було запропоновано пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного або іншого сп`яніння в закладі КПНД ДОР, на що остання відмовилась; відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , в тому числі і письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені обставини у їх сукупності, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Посилання ОСОБА_1 про те, що автомобілем вона не керувала, спростовуються дослідженим судом першої інстанції відеозаписом, на якому зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2108і д.н.з. НОМЕР_1 , який не зникає з поля зору камери. А ні під час руху вказаного транспортного засобу, а ні після його зупинки, ніхто не виходив з цього автомобіля. Як слідує з відеозапису, на водійському сидінні нікого не було, а праворуч, на передньому пасажирському сидінні знаходиться жінка, а на задньому сидінні знаходиться два чоловіки.

Таким чином, ствердження ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала інша особа, яка втекла з водійського сидіння автомобіля, не знайшли свого підтвердження та апеляційний суд розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко