ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Сторожинецького районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Сторожинецького районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, працюючу, визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП і за його вчинення їй накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, які внаслідок неналежного догляду випали з вікна.

Таким чином, згідно постанови районного суду ОСОБА_1 відповідно до ст. 184 ч.1 КУпАП не виконувала батьківських обов`язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей, за що передбачена відповідальність.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову Сторожинецького районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2020 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Так, у поданій апеляційній скарзі апелянт посилалася на те, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у її відсутності, оскільки будь-яких достовірних даних щодо своєчасного сповіщення про час та місце судового розгляду справи, матеріали даного провадження не містять. Тому вважає, що у зв`язку з цим вона не могла скористатись правами, передбаченими вищевказаною статтею.

Також вказувала і на те, що в оскаржуваній постанові суду не визначено, які саме дії з її боку є неправомірними та вказують на ухилення від виконання батьківських обов`язків, що передбачені законодавством.

Зазначала і про те, що районним судом не було взято до уваги те, що в її діях відсутній умисел щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки вона офіційно працевлаштована, самостійна без батька утримує трьох дітей, які з березня поточного

Справа №33/822/534/20 Головуючий у І інстанції: Пташник А.М.

Категорія ч. 1 ст. 184 КУпАП Доповідач: ОСОБА_2

року внаслідок закриття дошкільних навчальних закладів у зв`язку із карантином, не можуть їх відвідувати.

Тому вважає, що докази, які б прямо підтверджували її винуватість у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Звертала увагу і на те, що її двоє менших дітей є малолітніми. При цьому адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків та осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таким чином, потерпілими особами за вказаною нормою законодавець визначає саме неповнолітніх дітей. Тому враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки у справі відсутні докази доведеності її винуватості у скоєнні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, однак остання подала заяву, в якій просила подану нею апеляційну скаргу, яку вона підтримує в повному обсязі, розглянути без її участі. про розгляд справи без її участі ОСОБА_3 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

Однак, згідно ст.294 КУпАП, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень ст.ст. 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні правопорушенні, яке ставиться їй в вину, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №418395 від 09.09.2020 року слідує, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які внаслідок їх неналежного догляду, випали із вікна (а.п. 1).

Так, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків та в чому такі дії виражалися.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, в матеріалах справи немає.

Крім цього, із долучених до матеріалів провадження документів слідує, що ОСОБА_1 офіційно працює пекарем у фізичної особи- підприємця ОСОБА_6 і це підтверджується копією трудової книжки.

Із приєднаної до матеріалів провадження довідки вбачається, що 26.08.2020 року ОСОБА_1 дійсно знаходилась на роботі.

Крім цього, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала про те, що вона самостійно без батька утримує трьох дітей, які з березня поточного року внаслідок закриття дошкільних навчальних закладів у зв`язку із карантином, не можуть їх відвідувати. Вказувала, що вона змушена працювати, щоб забезпечити дітей харчуванням, одягом, а також іншими предметами першої необхідності, а діти, у зв`язку із виниклими обставини вимушені постійно перебувати вдома одні. При цьому, двоє менших дітей знаходяться під наглядом старшої дитини.

Разом з цим, як вбачається із наданих матеріалів провадження, що районним судом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання її неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які внаслідок неналежного догляду випали з вікна.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що діти ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 є малолітніми, тобто не досягли чотирнадцятирічного віку.

Відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання ними обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Тобто згідно ст. 184 КУпАП потерпілими особами за вказаною нормою закону визначено саме неповнолітніх дітей.

Таким чином, враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що висновок судді районного суду про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 КУпАП не відповідає фактичним обставинам наданої справи, оскільки доказів, які б підтверджували вказані обставини, матеріали провадження взагалі не містять.

Згідно положень ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову Сторожинецького районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2020 року - скасувати, а провадження у справі на підставі ст.247 п.1 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст.62 Конституції України, ст.ст.245, 247, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного суду м. Чернівців від 09 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 184 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Давній

Копія, згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.П. Давній

М. П. (підпис)