ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1290/20 Справа № 183/5326/20 Суддя у 1-й інстанції - Лила В. М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 22 вересня 2020 року о 07.30 год. військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 , знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 , виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на вміст алкоголю в повітрі, що видихається № 2153, результат 1.73 проміле, в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3655 гривень, та звільнено від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по адміністративній справі щодо нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- суд першої інстанції не з`ясував усі фактичні обставини справи, не оцінив усі наявні в матеріалах справи докази;

- суд не встановив відповідність фактичних відомостей стосовно його місця проживання та перебування на дату судового розгляду справи, так як станом на 28.09.2020 року він був звільнений наказом командира 93 окремої механізованої бригади від 25.09.2020 р. №257-рс відповідно до підпункту «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність) та перебував за межами військової частини;

- судом першої інстанції порушені вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, так як 25.09.2020 р. на підставі звітів про автоматизований розподіл справ судді Лила В.М. передано для розгляду справу №183/5326/20 за матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення ДН-2/219 від 22.09.2020 року, а також справу №183/5325/20 за матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення ДН-2/216 від 21.09.2020 року, проте суддя не прийняв до уваги те, що справи порушені відносно однієї особи та розглядаються ним одноосібно, не прийняв рішення про об`єднання їх в одному провадженні ;

- пристрій "Алконт М" не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, саме тому додана до протоколу про адміністративне правопорушення роздруківка тесту № 2153 від 22.09.2020 року не може слугувати беззаперечним доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення;

- він не відмовлявся від проходження медичного огляду, медичних документів, які підтверджують його знаходження 22 вересня 2020 року в стані алкогольного сп`яніння,- до протоколу не додано;

- протокол складено офіцером Військової служби правопорядку, який не є командиром військової частини, чи підрозділу цієї частини, де він проходив військову службу;

- матеріали справи не містять письмового рапорту щодо вчинення ним адміністративного правопорушення і до Військової служби правопорядку він не направлявся;

- в протоколі відсутні посилання на фактичні обставини та про те, яким чином особа, що складала протокол, дізналась про вчинення адміністративного правопорушення та що дозволило йому складати відповідний протокол;

- був позбавлений можливості користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки не був повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи;

- резолютивна частина постанови не містить відомостей про отримувача коштів, реквізитів рахунку для перерахування визначеного розміру штрафу, відсутні роз`яснення протягом якого часу має бути сплачений штраф, відсутні застереження про наслідки несплати штрафу.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не зявився, у звязку з чим апеляційна скарга розглядається у його відсутність.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.
Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, де наведені обставини встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з якими ОСОБА_1 погодився особисто та підписав, результатом тесту на вміст алкоголю в повітрі з використанням спеціального технічного засобу від 22.09.2020 року, відповідно до якого результат тесту на стан сп`яніння становить 1,73 % проміле, з результатом якого погодився ОСОБА_1 , поставивши свій підпис, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Доводи в апеляційній скарзі, що пристрій "Алконт М" не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України є необґрунтовані, оскільки огляд проводився за допомогою приладу Алконт-М, який внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України під №6453 як аналізатори вмісту парів алкоголю Алконт ТУ У 33.2-1:2009, відповідно до яких вказаний виріб пройшов реєстрацію згідно із наказом МОЗ № 532, від 03.12.2010 р. , про що видано свідоцтво про реєстрацію № 9085/2009, від 03.12.2010 р.
Стаття 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачає, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Датою повірки приладу Алконт-М № 00220 є 02.09.2020 року, згідно із інструкцією з експлуатації даного приладу міжповірочний інтервал складає 6 місяців.

Таким чином, огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений в межах міжповірочного інтервалу.

Посилання в апеляційній скарзі, що протокол складено офіцером Військової служби правопорядку, який не є командиром військової частини, чи підрозділу цієї частини, де він проходив військову службу, суд не бере до уваги, так як відповідно до п. 7 ст. 7 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України військовослужбовцям Служби правопорядку під час виконання покладених на них завдань надається право складати протоколи про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців у випадку та в порядку, передбачених законами України.

Доводи апеляційної скарги про те що, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду та в матеріалах справи відсутні медичні документи, які підтверджують його перебування в стані алкогольного сп`яніння,- є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за його згодою із застосуванням приладу Алконт-М, відповідно до якого, у ОСОБА_1 виявлено 1, 73 % проміле, з чим він погодився, та поставив свій підпис, у зв`язку з чим підстави для направлення його до медичного закладу не встановлені.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки не був повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи,- є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи, так як відповідно до заяви (а.с. 3) ОСОБА_1 зазначив, що зі складеним протоколом згоден, свою вину визнає, та просить судовий розгляд проводити без його участі. Будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 бажав особисто бути присутнім при розгляді справи та залучити адвоката, - матеріали провадження не містять. Натомість є його заява у протоколі про адміністративне правопорушення, що він правової допомоги не потребує (а.п. 1 зворот)

Апеляційний суд не може погодитися з твердженнями ОСОБА_1 про те, що суд не встановив відповідність фактичних відомостей стосовно його місця проживання та перебування на дату судового розгляду справи, так як станом на 28.09.2020 року він був звільнений наказом командира 93 окремої механізованої бригади від 25.09.2020 р. №257-рс відповідно до підпункту «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність) та перебував за межами військової частини, суд вважає необґрунтованими, так як на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 являвся старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 , інші відомості суду не надавались.

Також вказані доводи спростовуються положеннями статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка регламентує питання щодо початку і закінчення проходження військової служби, часу та місця виконання обов`язків військової служби, і з аналізу положень частини 4 зазначеної статті вбачається, що ОСОБА_1 вважається військовослужбовцем, який 22 вересня 2020 року виконував обов`язки військової служби. При цьому, наказ про його вибуття із пункту постійної дислокації, на який він посилається, до суду не був наданий, та не впливає на встановлені обставини правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі відсутні посилання на фактичні обставини та про те, яким чином особа, що складала протокол, дізналась про вчинення адміністративного правопорушення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, я якому зазначено, що обставини були виявлені співробітниками Східного територіального управління Військової служби правопорядку, перевірені та знайшли своє повне підтвердження щодо вчинення адміністративного правопорушення(а.п.2 зворот)

Доводи в апеляційній скарзі, що матеріали справи не містять письмового рапорту щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, не є такими, що спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що підтверджуються низкою доказів.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції порушені вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, так як суд не об`єднав в одному провадженні справи №183/5326/20 та №183/5325/20, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не є слушними та не є підставою для скасування рішення суду.

Відсутні підстави для обєднання справ і на стадії апеляційного перегляду, оскільки за загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Частина 2 цієї статті передбачає накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Оскільки до суду надійшли два протоколи за адміністративні правопорушення, що передбачені в обох випадках ч.3 ст.172-20 КУпАП, тому в цьому випадку суд позбавлений можливості застосувати санкцію за більш серйозне правопорушення.

Як вбачається із резолютивної частини оскаржуваної постанови, вона відповідає положенням ч.2 ст.283 КУпАП та містить відомості щодо прийнятого рішення. Відсутність у резолютивній частині постанови відомостей про отримувача коштів, реквізити рахунку для перерахування визначеного розміру штрафу, роз`яснення, протягом якого часу має бути сплачений штраф, застереження про наслідки несплати, не є підставою для скасування рішення, оскільки вони не є обовязковими реквізитами постанови згідно із ч.2 ст.283 КУпАП.
Посилання апеляційної скарги на порядок проходження огляду на стан спяніння водіями, не може бути взятий до уваги, оскільки зібрані докази відповідають положенням ст.251 КУпАП, відповідно до якої дані, що підтверджують наявність правопорушення, можуть бути встановлені технічними засобами, а обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, до складу яких входять органи управління Військової служби правопорядку.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 є такою, що не підлягає задоволенню, а постанова судді є законною та обґрунтованою, та такою, що не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року залишити без задоволення.
Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є.Джерелейко