КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4063/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова Андрія Олеговича на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України,

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 09 липня 2020 року о 18 год. 20 хв., в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», в порушення ст. 471 МК України, під час проходження спрощеного митного контролю «зеленого коридору» перемістила готівку через митний кордон України в розмірі 11 990 доларів США, тобто з перевищенням встановленого законодавством граничного розміру.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці Держмитслужби просить постанову суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватою у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень та конфіскацію товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - грошових коштів у сумі 700 доларів США.

В доводах апеляційної скарги представник Держмитслужби зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, та такою, що винесена без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства, відтак підлягає скасуванню.

Апелянт посилаючись на позицію Верховного суду України, викладену в офіційному виданні - «Віснику Верховного суду» (№ 11 за 2014 рік), зазначає, що звільнення порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення можливе лише в тому випадку, якщо конфіскація буде для конкретного порушника індивідуальним та надмірним тягарем.

При цьому, апелянт вказує, що конфіскація предмету правопорушення неможлива лише за умови відповідності обставин справи певним критеріям та умовам, зокрема і тим, коли виконання норми національного законодавства порушує основні права громадянина - правопорушника, зокрема такі, як право на житло, на охорону здоров`я, свободу пересування тощо, а також коли вартість предмета правопорушення у співвідношенні з майновим (фінансовим) станом порушника настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий (фінансовий) стан порушника.

В той же час, як зазначає представник, суд не досліджував обставин щодо майнового становища ОСОБА_1 , її щорічного прибутку, джерел доходів та витрат, наявності на її утриманні малолітніх дітей або інших утриманців. Крім того суд не взяв до уваги те, що особа не позбавлена можливості продовжувати отримувати певний прибуток в результаті системної трудової діяльності, що, на думку апелянта, вказує на передчасність висновків суду про покладання «індивідуального надмірного тягара» на правопорушницю в результаті конфіскації предметів правопорушення.

Апелянт також звертає увагу на те, що співвідношення суми коштів, які були вилучені в порушниці до загальної суми переміщуваних коштів складає майже як один до шістнадцяти.

Також вказівка суду про те, що є незначною шкода, яку ОСОБА_1 потенційно могла завдати державі, на думку апелянта, є необґрунтованою, оскільки обов`язок кожної особи дотримуватися національного законодавства України.

Заслухавши доповідь судді, представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_1 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі не оскаржується доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України за обставин, встановлених судом, апеляційний суд в цій частині постанову не переглядає.

Щодо доводів апеляційної скарги представника митниці про необґрунтованість рішення суду в частині незастосування адміністративного стягнення у виді конфіскації вилучених під час порушення митних правил валютних цінностей, то такі доводи, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст. 471 МК України, не в повній мірі дотримався вимог закону, що призвело до неправильного застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Так санкція ст. 471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів. Відтак положеннями ст. 471 МК України не передбачено альтернативного виду стягнення за даний вид правопорушення, а ні ж штраф із конфіскацією товарів.

При цьому, п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, зокрема що валютні цінності є товарами.

Таким чином, валютні цінності є товарами, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, а тому у разі, якщо вони є безпосередніми предметами порушення митних правих, передбаченого ст. 471 МК України, підлягають обов`язковій конфіскації.

Оскільки ОСОБА_1 без декларування перемістила через митний кордон України валютні цінності, сума яких перевищує 10 000 євро, до неї відповідно до санкції ст. 471 МК Україниповинно бути застосоване стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацію предметів порушення митних правил - готівки в сумі, що перевищує встановлені законодавством обмеження.

Апеляційний суд зазначає, що таке стягнення за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці та ступеню її вини, та буде необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так й іншими особами.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає в частині рішення щодо адміністративного стягнення підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О. задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , за порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України, скасувати в частині застосування до неї адміністративного стягнення та в цій частині прийняти нову постанову.

Застосувати до ОСОБА_1 , визнаної винуватою у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей, вилучених відповідно до протоколу № 1183/10000/20 від 09 липня 2020 року, в сумі сімсот доларів США, що на час вчинення порушення еквівалентна сумі 18 851, 63 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун