Провадження № 33/824/1019/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С

за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника -Александрова Д.О.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якого визнано винниму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_1 05.11.2019р. о 13 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Науки, керував автомобілем марки "Нісан" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що постанова судді є незаконною, постановлена без з`ясування всіх обставин справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

Зазначає, що 05.11.2019 року його дійсно зупинили патрульні поліцейські. На їх вимогу він віддав їм посвідчення для перевірки. В подальшому, залишаючи посвідчення при собі, вони наполягали проїхати для визначення стану сп`яніння до лікаря-нарколога. На його прохання пройти огляд на місці зупинки автомобіля, йому було повідомлено про відсутність спеціального приладу.

На пропозицію патрульних поліцейських він погодився проїхати до медичного закладу. Однак, його призвели до закладу охорони здоров`я, який не має повноважень на проведення таких медичних оглядів.

Внаслідок цих обставин, він був вимушений відмовитись від проходження медичного огляду в присутності двох свідків.

Однак, на прохання патрульних поліцейських свідки підписали бланки пояснень, де зазначено, що він в присутності свідків відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", хоча такої дії йому запропоновано не було.

Всі ці обставини вказують на те, що патрульні поліцейські грубо порушили процедуру проведення огляду, встановлену ст.266 КУпАП.

За фактом такого порушення він звернувся зі скаргою до Департаменту патрульної поліції, на що йому було повідомлено, що за результатами перевірки його скарги виявлено ознаки порушення службової дисципліни працівниками поліції. проводиться службове розслідування.

Натомість, суд першої інстанції не дочекався результатів службового розслідування, поліцейських та свідків в судове засідання не викликав, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, зазначає, що протокол складений не уповноваженою особою, оскільки батальйон супроводження ГУ МВС України у м. Києві не є підрозділом патрульної поліції.

Вказує, що протокол був складений о 13 годині 30 хвилин, а свідки були запрошені для підписання пояснень о 14 годині 10 хвилин, тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що суд І-ї інстанції всебічно, повно і об`єктивно не з`ясував всіх обставин справи, не надав їм правильного тлумачення; висновки суду не відповідають нормам закону, чим порушені вимоги КУпАП.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Суддя першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, а саме:

- протокол серії ДПР18 №276973 про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2019 року, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вказані свідки події підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі;

- відеозапис, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, та прийшов до обґрунтованого висновку про достатність цих доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що ОСОБА_1 05.11.2019р. о 13 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Науки, керував автомобілем марки "Нісан" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

Посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на визначення стану сп`яніння є безпідставним, оскільки не підтверджується жодним доказом у справі та не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердженням апелянта щодо складання протоколу не уповноваженою особою та про факт проведення службового розслідування щодо порушення дисципліни працівником поліції за його скаргою надана належна правова оцінка судом І-ї інстанції та цілком обґрунтовано у постанові наведено мотиви їх відхилення, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Надані під час апеляційного розгляду документи, а саме: листи-відповіді ДПП НП України, скарга на дії поліцейського за підписом ОСОБА_1 , копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та медична документація не можуть спростовувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та впливати на законність постанови судді І-ї інстанції.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 рокущодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко