ПОСТАНОВА

іменем України

02 квітня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Качаленка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Саєнка О.М., свідка ОСОБА_2

розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі матеріалів, які надійшли від Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 року у проміжок часу з 12:00 до 14:00 (більш точний час не встановлено) у м.Торецьк по вул. Кочубея, 25, ОСОБА_1 будучи особою, стосовно якої постановою Торецького МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11.09.2019 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, керував транспортним засобом «Dаewoo Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №050706 - 18.02.2020 року о 17.19 год. у м.Торецьк, по вул. Кочубея, 25 ОСОБА_1 керував автомобілем «Dаewoo Ланос», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, незрозуміла мова, тремтіння пальців рук, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме у присутності двох свідків відмовився від продування газоаналізатора «Drager 6810» та проходження огляду в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою, у зв`язку з чим підлягають одночасному розгляду суддею.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив. 18.02.2020 у другій половині дня, десь після дванадцятої, можливо приблизно о другій годині, він тверезий приїхав до знайомих, свій автомобіль припаркував на обочині. У друзів випивали, курити виходили на вулицю, і зв`язку з тим, що було холодно, курити вирішили в його автомобілі, слухали музику та розмовляли. В черговий раз, коли вони сиділи в машині та курили, під`їхала патрульна машина, звідки вийшов працівник поліції та попросив пред`явити документи. На його вимогу він пояснив, що автомобілем не керував, а просто сидів в машині. Після чого поліцейський попросив пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовився, пояснюючи тим, що автомобілем не керував та не збирався кудись їхати, навіть пропонував їм перевірити двигун. Незважаючи на його пояснення, працівник поліції почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Також повідомив, що того дня він не збирався нікуди їхати п`яним та заночував у друзів, автомобіль забрав наступного дня, коли протверезвів. З приводу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП пояснив, що про обмеження не знав, постанову не отримував, а відтак винним себе не визнає. Про рішення про стягнення аліментів йому відомо більше року, аліменти відраховували із заробітної плати, коли працював офіційно, в якому розмірі - не пам`ятає. Після звільнення з початку 2019 року аліменти сплачує особисто 2000 грн дружині на руки. Підтвердження сплати не має. Який у нього розмір заборгованості не знає, не цікавився цим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 18.02.2020 він разом з ОСОБА_1 був у знайомих, які проживають у м.Торецьк по вул. Кочубея. ОСОБА_3 приїхав на автомобілі десь після дванадцятої. Був тверезий. У знайомих разом вживали спиртні напої. Коли вийшли покурити на вулицю, вирішили сісти в машину ОСОБА_4 , яка була припаркована на обочині біля будинку, там курили та розмовляли. Через деякий час під`їхала патрульна машина, з якої вийшов поліцейський та сказав, що вони у стані алкогольного сп`яніння. Говорили йому, що хоча вони у стані сп`яніння, але нікуди не їхали та не збирались, автомобіль припаркований біля будинку, навіть пропонували заглянути під капот та впевнитись, що двигун холодний. Коли поліцейські поїхали, вони розійшлися по домам. Автомобіль ОСОБА_4 "відігнав" його знайомий.

Захисник Саєнко О.М. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити , оскільки відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. За протоколом ч.3 ст.126 КУпАП, зазначив, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Також в судовому засіданні було оглянуто долучений до матеріалів відеозапис з якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу.

Крім того, судом були вжиті заходи щодо належного виклику свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом із повідомленням за адресами, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення, але в призначені судові засідання свідки не з`явились.

Заслухав пояснення ОСОБА_1 , захисника Саєнка О.М., допитав свідка ОСОБА_2 , дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП передбачає умисні дії, спрямовані на керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, або відмову від проходження огляду особи, яка керує, що нерозривно пов`язано з встановленням самого факту керування.

З урахуванням суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 яке інкримінується ОСОБА_1 , предметом розгляду даної справи є встановлення факту керування ним транспортним засобом та відмова від огляду.

Пленум Верховного Суду України у абз.3,4 п. 27 Постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння не керував транспортним засобом, а лише сидів у припаркованому ним автомобілі та розмовляв із свідком, що підтверджується показаннями як самого ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_2 , а відтак у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №050707 - 18.02.2020 року о 17.19 год. у м.Торецьку по вул. Кочубея, 25, ОСОБА_1 будучи особою, стосовно якої постановою Торецького МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11.09.2019 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, керував транспортним засобом «Deewoo Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив п.2.1 А ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заперечував вину у вчиненні даного правопорушення, посилаючись на те, що йому не було відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, однак підтвердив, що йому відомо про наявність обов`язку сплати аліментів за рішенням суду.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання себе винним, та вважає обрану ним позицію як спосіб захисту і спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний із обов`язком сплачувати аліменти з 2018 року. Аліменти відраховувались із його заробітної плати, однак після звільнення на початку 2019 він не цікавився розміром заборгованості, і не з`ясовував, у якому розмірі мав сплачувати аліменти після звільнення. Доказів добровільної сплати аліментів та відсутності заборгованості ОСОБА_1 суду не надав.

Згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Згідно ч.4 - Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відтак, ОСОБА_1 , маючи обов`язок письмово повідомляти про самостійне виконання рішення боржником, а також про зміну місця роботи і виникнення інших важливих обставин, такий обов`язок не виконав, більш того знехтував правом знайомитись із матеріалами виконавчого провадження, дізнатись про розмір обов`язкового мінімального щомісячного платежу аліментів, а також про розмір заборгованості.

Посилання захисту на необізнаність із заборгованістю і застосованим обмеженням суд відкидає. Згідно ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Статтею 71 чинного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Відтак, за наявності такої норми у належним чином опублікованому Законі, ОСОБА_1 розумів (мав усвідомлювати), що за наявності заборгованості зі сплати аліментів таке обмеження буде застосовано до нього.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Торецького МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11.09.2019 року, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно судового наказу №2н/225/293/2018 виданого 17.09.2018, у зв`язку з тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.09.2019 за період з 01.02.2019 по 31.08.2019 складає 16320,58 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Постанова є чинною, а відтак встановлене обмеження має безумовно виконуватись. Інакше, застосування до неплатників аліментів заходів примусу виконання судових рішень було б ілюзорним, недієвим. А невиконання судового рішення (в тому числі зі стягнення аліментів), в свою чергу, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Пасивність платника змушує державу спонукати до сплати аліментів, в тому числі, шляхом застосування обмежень. При цьому, право неплатника аліментів на керування автомобілем (яке при наявності заборгованості обмежується очікувано, оскільки передбачено в доведеному до відома громадян Законі) не може становити більшого суспільного інтересу, ніж природні права дитини (на харчування, одяг, житло), належне забезпечення яких тісно пов`язано із регулярною сплатою аліментів. Не виправдовує допущене порушення і сама позиція неплатника, ніби-то обмеження не має виконуватись, бо він не знав про заборгованість, оскільки заперечення неплатником аліментів боргу не може превалювати над потребою дитини у матеріальному забезпеченні.

Відтак, суд відкидає аргументи ОСОБА_1 про його необізнаність із встановленим обмеженням, оскільки предметом розгляду є протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.126 КУпАП, а не матеріали виконавчого провадження чи підтвердження повідомлення. Доказів на обґрунтування своєї позиції захист не надав, попри право на ознайомлення з матерілами виконавчого провадження.

Суд із показань свідка ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 встановив, що останній 18.02.2020 приблизно у проміжок часу з 12:00 до 14:00 самостійно приїхав на автомобілі «Dаewoo Ланос» до м.Торецьк вул. Кочубея, 25, де і припаркував автомобіль.

Таким чином судом встановлено, що 18.02.2020 ОСОБА_1 , відносно якого постановою Торецького МВ ДВС від 11.09.2019 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, дійсно керував транспортним засобом «Deewoo Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.

Однак судом встановлено, що ці події (керування) відбулись у проміжок часу з 12:00 до 14:00, а не в 17:19, як те вказано в протоколі.

Суд проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, достатності та вважає доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами,

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує, що ОСОБА_1 офіційно непрацевлаштований, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч.3 ст.126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 місяці, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 126, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд.

Суддя Є.В. Качаленко