Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/692/20
Провадження №: 3/332/330/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіна О.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Надолинського Р.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі,

фізичної особи-підприємця, зареєстрована та проживає

за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20.03.2020 об 11.20 год. у орендованому приміщені № 10 «Бар-магазин» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, 6 фізична особа-підприємець не припинила роботу «Бар-магазину», чим порушила вимоги пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що у зв`язку із забороною вести певну діяльність, зокрема - приймання відвідувачів у закладах громадського харчування з 17.03.2020 до відміни карантину суб`єктам господарювання, вона тимчасово використовувала приміщення кафе виключно для роздрібної торгівлі продуктами харчування, для цього нею було прибрано столи зі стільцями, перереєстровано касовий апарат у податковій та закуплена значна кількість продуктів. Проте працівник поліції не взяв до уваги, що приміщення не функціонує як бар та кафе, а функціонує виключно як продовольчий магазин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, який вказав на відсутність події адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП визнається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до вимог підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції на час складання протоколу про адміністративне правопорушення), було заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Зі змісту вказаного акту законодавства випливає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за порушення правил щодо карантину людей необхідна наявність таких умов у їх сукупності: 1) суб`єкт господарювання повинен здійснювати роботу; 2) вказана робота пов`язана із прийманням відвідувачів.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v. Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Фабула порушення у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 244260 від 20.03.2020 не містить вказівки на те, що робота орендованого приміщення № 10 «Бар-магазин» за адресою: АДРЕСА_2 20.03.2020 об 11.20 год. була пов`язана із прийманням відвідувачів.

Жодна особа не була допитана у якості свідка подій, пояснення були відібрані тільки у ОСОБА_1 (а.с. 5). На фототаблицях, зроблених на місці події також не зафіксовано відвідувачів закладу (а.с. 8-9).

Отже під час розгляду справи встановлена відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки під час розгляду справи не знайшов підтвердження факт здійснення суб`єктом господарювання роботи, пов`язаної із прийманням відвідувачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.Л.Шалпегіна