Справа № 464/3495/20 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/811/1140/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - адвоката Петришина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року,

встановив :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 28.07. 2020

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживє: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 18 червня 2020 року близько 16.00 год. здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршуту № 46, будучи при цьому без засобів індивідуального захисту (захисної маски), чим порушив пункт 1 підпункту 3 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року, тобто, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанова прийнята без належного з`ясування всіх обставин справи, з грубим порушенням норм процесуального і матеріального права, є незаконною, оскільки в справі немає належних та допустимих доказів його провини. Наполягає, що судом було допущено порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що протокол був оформлений з порушенням так, як в ньому відсутні відомості на підставі якого документу встановлено особу, стосовно якої складено протокол, не зазначено місце народження особи. Також не зазначено посади посадової особи, яка склала протокол і Ім`я по батькові скорочено написано. Також не зазначено дату та час розгляду справи в суді, назва суду невірно зазначена. Не зрозуміло з чим ознайомили особу під підпис. У протоколі не вказано які саме долучені до нього. Довідки, які оформлені друкованим текстом і долучені до справи оформлені пізніше ніж був складний протокол, а саме 18.06.2020- рапорт працівника поліції, 22.06.2020- довідка про перевірку по даному рапорту. Тому такі документи не можуть бути належними доказами у справі та слугував підтвердженням події. У протоколі також не в вказано про свідків, зокрема про лейтенанта поліції ОСОБА_2 і не зазначено дат постанов на які покликаються в протоколі , які саме нібито порушив ОСОБА_1 .

Апелянт наполягає, що судом першої інстанції не вжито заходів для з`ясування та встановлення фактичних даних справи. Доказів перебування ОСОБА_1 в салоні транспортного засобу без засобів індивідуального захисту: респіратора чи маски не надано.

Апелянт зазначає, що згідно п.п. 7 п.3 постаенови КМУ від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на період дії карантину перевізник несе відповідальність за забезпечення водії засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами, захисними масками. Саме перевізник несе відповідальність за відсутність у водія індивідуального захисту.

Апелянт наголошує, що у справі відсутні докази того чи є він суб`єктом господарювання або найманим працівником суб`єкта господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом

Що стосується наявних у справі фотокарток, то їх походження є невідоме, про них не зазначено у протоколі, немає дати та часу здійснення фотографування, тобто фото є неналежним доказом. Немає у справі підтвердження і тому, що ОСОБА_1 відмовився давати працівникам поліції письмові пояснення.

До даної апеляційної скарги ОСОБА_1 подав клопотання в якому зазначив, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.п.1 п.3 постанови КМУ №392, однак станом на 01.08.2020 п.3 даної постанови втратив чинність, а тому на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП просить закрити адміністративного провадження щодо нього.

У подальшому, до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 подав суду апеляційної інстанції зміни до апеляційної скарги в яких визнав свою вину в тому, що він на зупинці маршрутного транспорту декілька хвилин був без захисної маски, оскільки пив воду так, як в автобусі було жарко і в цей час до нього підійшли працівники поліції. Апелянт просить врахувати те, що він вперше порушив правила карантину, від його дій не настало шкідливих наслідків для суспільства, атому просить за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитися усним зауваження.

Апелянт ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції був належним чином повідомлений, однак прибути в суд не зміг по сімейних обставинах, просив слухати справу без його участі. Його інтереси в суді буде представляти адвокат Петришин В.М.

Представник-адвокат Петришин В.М. в повній мірі підтримав апеляційні вимоги зі змінами свого довірителя та просив врахувати викладене при прийняті рішення по справі.

Заслухавши пояснення адвоката Петришина В.М. про часткове задоволення апеляційної скарги в частині закриття провадження по справі за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги зі змінами та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме відсутність захисної маски у водія транспортного засобу, а також враховуючи особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь вини, його вік, майновий стан, визнання факту порушення умов карантину, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за ст. 44-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 22, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 28 липня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за 44-3 КпАП України за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 за 44-3 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена