КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/952/2020 Суддя І інстанції - Бондаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 13 січня 2020 року, про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 13 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою судді, 22.10.2019 року о 18 год. 25 хв. в с. Гора Бориспільського району Київської області по вул. Бориспіль-7, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку з порушенням правил дорожнього руху, при перевірці документів у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 13 січня 2020 року та винести нову постанову, якою повернути матеріал про адміністративне правопорушення відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

При цьому апелянт вказує на те, що суд явно і демонстративно проігнорував всі доводи, які ОСОБА_1 наводив на свій захист, письмове клопотання про повернення матеріалу для належного оформлення, очевидні факти, які явно вказують на відсутність складу правопорушення, не врахував судову практику в аналогічних справах.

Окрім того, апелянт вказує на те, що фактично справа не розглядалась судом, а суд просто виготовив постанову з шаблону, яка не вмотивована, явно не відповідає реальним обставинам справи та не відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Апелянт стверджує, що він не перебував у стані сп`яніння, оскільки не вживає наркотичних засобів та алкоголю. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування ним автомобілем з ознаками сп`яніння спростовуються матеріалами справи, у томі числі і відео. Очевидно, що з 18:17 автомобіль стоїть нерухомо, а тому правопорушення не могло бути вчиненим о 18:25, тобто не було самої події правопорушення.

Також апелянт вказує, що фактично він не відмовлявся від проведення огляду, а лише просив зачекати його адвоката, який міг прибути на місце протягом 25 хвилин.

Окрім того, апелянт зазначає, що боявся того, що його визнають нетверезим у будь-якому випадку, незалежно від стану, бо про такі випадки він читав в інтернеті.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Медаком", де здав аналізи, а пізніше забрав результат, який вказував на те, що він був тверезим.

В апеляції наголошується на порушеннях працівниками поліції вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які полягають у тому, що працівники поліції не ознайомили його з відповідними положеннями Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Також апелянт звертає увагу на те, що після складання та підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення у протокол вносились виправлення щодо часу складання протоколу, що є порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 13 січня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, направленням до медичного закладу водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.10.2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, розпискою ОСОБА_4 про передачу на зберігання транспортного засобу "Пежо" д.н.з. НОМЕР_1 , рапортом працівника поліції, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень працівниками поліції вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки згідно із записом у протоколі, засвіченому підписом ОСОБА_1 , йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення дійсно є виправлення часу складання протоколу у графі щодо години, проте, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що таке виправлення було вчинене після складання протоколу та підписання його ОСОБА_1 .

Посилання в апеляції на те, що ОСОБА_1 не міг вчинити правопорушення о 18.25, оскільки о 18.17 його автомобіль вже стояв нерухомим є необґрунтованим, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення викладені обставини щодо відмови водія про проведення огляду на стан сп`яніння, які мали місце після зупинки транспортного засобу.

Окрім того, час вчинення правопорушення та час складання протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Записом з нагрудної камери поліцейського спростовуються пояснення апелянта про те, що він не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснювали наслідки такої відмови та попереджали про настання відповідальності у разі відмови від проходження огляду, проте і після таких дій працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду.

На підтвердження того, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 надав суду довідку ТОВ "МЕДАКОМ" із звітом про тестування на встановлення факту вживання психоактивних речовин за допомогою імунохроматичного аналізу від 22.10.2019, згідно з якою у досліджуваному біоматералі не виявлено метаболітів (а.с. 31).

Вказана довідка не може бути взята до уваги, оскільки вона не є актом огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який видається закладом охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду згідно з Переліком, затвердженим управлінням охорони здоров`я КМДА.

Окрім того, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від того, чи перебував водій у стані сп`яніння чи під дією лікарських препаратів.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність події правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи та не можуть бути взятими до уваги.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддею районного суду дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, а постанова судді відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Таким чином, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 та повернення матеріалів провадження для додаткового оформлення органу поліції, як про це прохав апелянт.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 13 січня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська