Справа № 161/1964/20
Провадження № 3/161/1001/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, раніше до адміністративної відповідальності за однорідне правопорушення не притягалася, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

30.01.2020 року о 23:20 год. в с. Гірка Полонка Луцького р-ну по вул. Садова, ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.9 «а» ПДР України, керувала транспортним засобом FIAT Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується судовими повістками, адресованими за адресою її проживання, вказаною останньою під час складення працівниками поліції адміністративних матеріалів (а.с. 8, 12, 16, 18), а також за допомогою судових оголошень, розміщених на офіційному веб-порталі Судової влади України (а.с. 11, 15, 17). Будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, з урахуванням того, що судом було вжито усіх можливих заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, а також під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Також, суд вважає за необхідне наголосити на наступній обставині.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228307 від 30.01.2020 року, складеного поліцейським СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Березюком В.В. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останню було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, однак остання від проставлення підпису відмовилася зазначивши, що свої пояснення по суті правопорушення вона надасть у суді (а.с. 1).

Проте, всупереч вищевказаній практиці Європейського Суду, ОСОБА_1 знаючи про наявність судового провадження відносно неї, не вжила жодних заходів з метою з`ясування дати та часу розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджуються наступними доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені під час її розгляду, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228307 від 30.01.2020 року, складеного поліцейським СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Березюком В.В. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

-довідка Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області з якої слідує, що ОСОБА_1 немає повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

-висновком КП «Волинський медичний центр терапії залежності» № 204 від 30.01.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого слідує, що за результатами огляду ОСОБА_1 о 23:55 год. 30.01.2020 року було встановлено, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4);

-рапортом поліцейського СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області сержанта поліції Березюка В.В. від 31.01.2020 року з якого вбачається, що під час несення служби у складі екіпажу патрульної поліції з капітаном поліції Гачкевичом О.В. в с. Гірка Полонка Луцького р-ну по вул. Садова, було зупинено автомобіль FIAT Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки остання відмовилась, у зв`язку з чим її було направлено для проходження огляду в КП «Волинський медичний центр терапії залежності». За наслідками медичного огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, як надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у інспектора поліції були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 спостерігається порушення мови та відчувається різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу І Інструкції, - огляд на стан сп`яніння також проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

У даному випадку судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а тому її було доставлено до КП «Волинський медичний центр терапії залежності».

Частиною 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до п. 16 Розділу ІІІ Інструкції, - висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Так, лікарем (фельдшером) КП «Волинський медичний центр терапії залежності» Янчевської Н.А. було складено висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, яким було остаточно встановлено, що ОСОБА_1 на час проведення медичного огляду 30.01.2020 року о 23:55 год., перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказаний висновок є належним та допустимим доказом у справі, оскільки стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був встановлений о 23:55 год., 30.01.2020 року, тобто не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (зупинений о 23:20 год., 30.01.2020 року).

Об`єктивні підстави ставити під сумнів достовірність висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння у суду відсутні, в свою чергу, ОСОБА_1 доказів недопустимості даного висновку, як доказу, суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до переконання, що процедура виявлення в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також фактичне встановлення такого стану, була проведена інспектором поліції у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності (як водій), тягне за собою виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Крім того, на переконання суду, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська