Справа № 644/858/20
Провадження № 3/644/348/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 квітня 2020 р. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Бугера О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Шпола Черкаської області, громадянина України, що був зареєстрований до АДРЕСА_1 вулиця Переможців, 6А, м.Харків, фактично проживає АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2020 року о 22.08 годині водій ОСОБА_2 в м.Харкові по вулиці Луї Пастера, будинок 179А, керував транспортним засобом Volkswagen LT державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проведений зі згоди водія із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest KHE-0222, в присутності двох свідків. Результат огляду 2,03 проміле. Чим порушив вимоги п.2.9.А. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату розгляду справи повідомлявся неодноразово за місцем фактичного проживання, будь-яких заяв на адресу суду не надходило. Окрім того, із змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про направлення протоколу до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова, тобто був обізнаний про направлення протоколу для розгляду, але до суду протягом час з моменту складання протоколу 26.01.2020 року та по день розгляду справи 15.04.2020 року, із будь-якими заявами не звертався.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Враховуючі зазначені обставини, суд розцінює такі дії, як намір особи ухилитись від відповідальності, оскільки термін притягнення до відповідальності спливає 26.04.2020 року.

Дослідивши матеріали за складеними протоколами, оглянувши відеозапис з бодікамер долучений до протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються протоколом серії ДПР18 № 272023 від 26.01.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтвердили факт проходження огляду, результатами тестування на алкоголь, якими встановлено факт алкогольного сп`яніння 2,03 проміле, що в 20 разів перевищує допустиму норму, актом огляду, оглянутим відеозаписом.

В ході огляду відеозапису також встановлено, що відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, за поясненнями останнього ним оскаржується в апеляційному порядку прийнята постанова суду першої інстанції. Як вбачається із змісту постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.10.2019 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Постановою Харківського апеляційного суду від 17.03.2020 року постанова суду першої інстанції залишена без змін. Як пояснював ОСОБА_2 на момент складання протоколу 26.01.2020 року він не мав при собі водійського посвідчення, а тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом у нього сплив.

Також, в ході огляду відеозапису зафіксовано процедуру проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків та не заперечення ОСОБА_2 результатів огляду.

Твердження ОСОБА_2 , що він нібито не керував транспортним засобом, також спростовуються оглянутим відеозаписом, неодноразово працівниками поліції зазначається на те, що ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу пересів на пасажирське сидіння, чоловік на ім`я ОСОБА_5 , який зазначав, що нібито він перебував за кермом, від надання документів, що посвідчують його особу відмовлявся, висловлював на адресу працівників поліції свою незгоду із наявністю підстав для зупинки транспортного засобу. Таку позицію суд розцінює як намір уникнути відповідальності.

Відповідно до вимог п.2.9.А. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 відповідну норму порушив, чим допустив порушення ПДР України. Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальністю за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, докази його винуватості були перевірені в судовому засіданні.

Протокол щодо нього складений уповноваженою особою, під час складання протоколу було дотримано процедуру встановлену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

При накладенні стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне застосувати штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті КУпАП, за якою кваліфіковані його дії з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_2 судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (отримувач коштів ГУДКСУ у Харківській області ; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947;банк отримувача ДКСУ ; код банку отримувача (МФО) 899998;рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300) у розмірі у розмірі 10200 (Десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити правопорушнику, що після набрання даною постановою законної сили у випадку несвоєчасної сплати грошового стягнення (штрафу) у 15-денний строк з дня вручення йому постанови, передбачено стягнення штрафу у подвійному розмірі у відповідності до ст.ст.7,27,299,304,305,307,308 КУпАП та ст.ст.11,18 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_2 , судовий збір в сумі 420,40 грн. на користь держави отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП) ; код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бугера О. В.