Справа №592/2441/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 33/816/203/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 163-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення № 592/2441/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 05.03.2020, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1

накладене адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати її та закрити провадження по справі, оскільки постанову вона отримала 17.03.2020, справу розглянуто без її участі, протокол та судова повістка їй не направлялись, вона є посадовою особою з 29.11.2019, раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, а граничний строк сплати податкового зобов`язання сплинув 01.11.2015, тому тримісячний строк накладення стягнення закінчився 02.02.2016.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 05.03.2020 на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 170 грн та стягнуто 420,40 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 допустила несвоєчасне подання до установи банку платіжних доручень на перерахування нарахованих штрафних санкцій з податку на додану вартість у загальній сумі 1740 грн, що встановлено актом перевірки від 26.12.2019 № 299/28-10-54-08-10/34013028.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеною у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 в судове засідання 07.04.2020 не з`явилася і подала клопотання про розгляд справи без її участі, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цієї особи.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП), а розгляд справи здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і її копія протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

ОСОБА_1 не була присутня під час прийняття суддею рішення і їй не повідомлялося в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), копія постанови судді надіслана їй 17.03.2020 (а. с. 27), а тому, зважаючи на те, що вона не мала можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову і подала її 20.03.2020 (а. с. 40), то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки він був пропущений останньою з поважних (об`єктивних) причин.

Крім того, не дотримання указаних вимог процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції унеможливило ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки така засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). При цьому конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права» також знайшов своє закріплення у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), де формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

Аналогічною є усталена судова практика ЄСПЛ у справах щодо України, коли неодноразово застосований «принцип рівності», зокрема у п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), згідно яких «принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом». За наслідками розгляду цієї справи Суд дійшов висновку, «що у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , внаслідок чого постанова підлягає безумовному скасуванню через порушення норм процесуального права, а апеляційна скарга у цій частині - задоволенню.

Разом з тим, головний бухгалтер ТОВ «СМНВО» ОСОБА_1 несвоєчасно подала до установи банку платіжні доручення на перерахування податку на прибуток у загальній сумі 1740 грн, чим порушила вимоги п. 57.1 ПК, об`єктивно підтверджується дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами:

- актом про результати камеральної перевірки ТОВ «СМНВО» з питань своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік № 299/28-10-54-08-10/34013028 від 26.12.2019, відповідно до якого ТОВ «СМНВО» несвоєчасно сплатило суму самостійно визначеного та узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємства за 2014 рік у сумі 1740 грн, термін сплати 31.10.2015, сплативши 05.12.2019 924 грн та 06.12.2019 816 грн;

- актом неявки для підпису та отримання протоколу про адміністративне правопорушення № 4/28-10-54-08-19/34013028 від 08.01.2020, відповідно до якого головний бухгалтер ТОВ «СМНВО» ОСОБА_1 не з`явилась до Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС для підписання та одержання протоколу про адміністративне правопорушення;

- наказом директора ТОВ «СМНВО» Куйди В. А. № 6/К від 06.05.2014 про переведення заступника головного бухгалтера ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера з 05.05.2014.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП). При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і доводами апеляційної скарги щодо обставин події.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не є посадовою особою ТОВ «СМНВО», оскільки була звільнена 29.11.2019 за угодою сторін (а. с. 37), то вони не заслуговують на увагу, оскільки правопорушення вчинене під час її перебування на посаді головного бухгалтера ТОВ «СМНВО» та, починаючи з 01.11.2015 до звільнення її з займаної посади 29.11.2019, не було припинене і вона була суб`єктом вчинення цього правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність повторності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 163-2 КУпАП передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а ст. 24 цього Кодексу визначено види адміністративних стягнень, які можуть застосовуватись за вчинення адміністративних правопорушень.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 23.05.2019 ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а провадження відносно неї закрите у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а інших даних про накладення на неї адміністративних стягнень справа не містить, тому ОСОБА_1 не є особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню і відповідно її дії мають кваліфікуються за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Однак, якщо справи підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення (ч. 2 ст. 38 КУпАП), тому за наявності цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 звільнена з ТОВ «СМНВО» 29.11.2019 і перестала бути суб`єктом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, то строк накладення стягнення на неї за його вчинення сплинув 29.02.2020, внаслідок чого після скасування постанови судді суду першої інстанції провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду тримісячного строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 05.03.2020 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.