ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/2180/20
Провадження № 3/553/951/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м.Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Високих Марина Сергіївна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кашубівка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

11.10.2020 близько 07 год. 30 хв. по просп.М.Вавілова, 2В, у м.Полтава на території АЗС «БРСМ», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.1 ПДР України, перед початком руху не впевнився у безпеці, що призвело до пошкодження пістолету заправочного шлангу та транспортного засобу.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Того ж дня, о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 по просп.М.Вавілова, 2В у м.Полтава, керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.2.10 ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 за фактом дорожньо-транспортної пригоди винним себе визнав повністю, обставин вчинення правопорушення, що викладені у постанові не заперечував. Пояснив, що на АЗС, він не помітив у бензобаці його автівки заправочного пістолета й рушив з місця. У результаті пригоди його автомобіль та заправочний шланг зазнали пошкоджень. З приводу залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 зазначив, що адміністрація АЗС поліцію не викликала, він ще деякий час залишався на заправці, а згодом поїхав відвести дружину на роботу. В подальшому його було викликано до патрульної поліції та складено протоколи. Самостійно він поліцію не викликав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суддя вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, що поставлені йому за провину. Його дії суддя кваліфікує за ст.124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п.10.1, ПДР України, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода і транспортний засіб, а також майно АЗС, зазнали пошкоджень. Також дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.122-4 КУпАП, оскільки він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний.

Крім пояснень особи, яка притягується до відповідальності, винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: даними схеми місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, згідно з яким у автомобіля «CHEVROLET AVEO», який належить ОСОБА_2 , було виявлено пошкодження заднього правого крила; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (працівника АЗС), згідно з якими, під час руху водій «CHEVROLET AVEO» пошкодив заправочний пістолет.

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4).

У відповідності до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 2.10 ПДР України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався, внаслідок чого транспортний засіб та майно АЗС були пошкоджені. Після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 місце події залишив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП не визнав, при цьому зазначив, що дійсно залишив місце пригоди і самостійно до поліції не звертався. Суд критично розцінює наведені пояснення, оскільки безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний зупинити свій транспортний засіб і залишатись на місці пригоди, що у даному випадку ОСОБА_1 дотримано не було.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суддя, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

З огляду на викладене, суддя вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкцій ст.124 та ст.122-4 КУпАП України.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на викладене, суддя вважає, що в порядку ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП України в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

Керуючись ст.ст.36,401,283,294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих