Справа № 366/410/20
Провадження № 3/366/313/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, працюючого у Комітеті по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю оперативник відділу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 185-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Іванківського районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185-10КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на території Горностайпільської сільської ради в районі північної околиці населеного пункту Лапутьки (Україна) п. Кам`янка 5 км від лінії митової лінії 313:3Б (О) Б, прикордонним порядком «Прикордонний патруль» о 06 годин 50 хвилин 20 лютого 2020 року виявлено громадянина ОСОБА_1 , який не виконав наполегливу неодноразову вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу для перевірки, допускав грубі висловлювання по відношенню до прикордонного наряду. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав.

В поясненнях, наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, про те що протокол було складено безпідставно та не обґрунтовано, а під час складання вищезазначеного протоколу працівниками поліції було допущено ряд суттєвих порушень норм законодавства, як Конституції України, так і Кодексу про адміністративні правопорушення, Закону України «Про поліцію», а також інших законів та нормативно правових актів. Пояснили, що під час руху автомобіля ОСОБА_1 не бачив наміру працівників поліції зупинити його автомобіль. При цьому будь-якої непокори розпорядженням працівників поліції не чинив. Зазначив, що працівники поліції безпідставно розстріляли його автомобіль. Зазначили, що в протоколі не розкрита сутність адміністративного правопорушення, не зрозуміло які саме дії вчинено та в чому полягає порушення. У зв`язку з викладеним просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, дослідивши докази у справі: протокол про адміністративне правопорушення від 20.02.2020 року серії ЧЦП № 174781, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 185-10 КУпАП до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у відкритій відмові виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України (формальний склад).

Судом встановлено, що помічником начальника відділу прикордонної служби «Іванків» з адміністративно-юрисдикційної діяльності начальник групи ОСОБА_2 складено протокол серії ЧЦП № 174781, згідно якого ОСОБА_1 законну вимогу працівника Державної прикордонної служби України, ніяк не реагував та продовжував вчиняти правопорушення, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185-10 КУпАП.

Так, дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника саме Державної прикордонної служби України.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а також у сфері громадського порядку (Закони України "Про державний кордон України", "Про Державну прикордонну службу України", "Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону").

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суті самого правопорушення, не вказано в чому саме полягають протиправні дії ОСОБА_1 , які вказують на злісну непокору працівникам Державної прикордонної служби України, яке саме правопорушення продовжував вчиняти останній та яким чином порушував громадський порядок.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст же простої, не злісної непокори, розкрито в рішенні Конституційного Суду № 10-рп/2011 від 11.10.2011 року. Так, згідно нього, слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою за змістом статті 185-10 КУпАП є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника Державної прикордонної служби України при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, і з рішення (Постанови) Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі №5-49к13, прийнятого, внаслідок постановлення Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року.

Також, з урахуванням п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 року №10-рп/2011 по справі (№ 1-28/2011), необхідним є з`ясування суті непокори для надання висновку про її злісність.

Системний аналіз норм Кодексу дає підстави для висновку, що в ньому встановлена відповідальність лише за злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України.

Відповідно до змісту зазначеного протоколу, не вказано, на підставі яких приписів та якого саме закону ґрунтується вимога (розпорядження) працівника поліції, крім того, в ньому фактично не зазначено суть адміністративного правопорушення яке продовжував вчиняти ОСОБА_1 , тобто не вказано яке законне розпорядження було не виконано останнім, не зазначено дій, які вчинив ОСОБА_1 і які б підпадали під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 185-10 КУпАП, та не зазначено у відношенні кого із співробітників поліції була спрямована «злісна непокора» і в чому саме непокора виявилася. Відомості що свідчили б про злісну непокору ОСОБА_1 у встановленому законом порядку як наслідок порушення закону, в матеріалах адміністративної справи відсутні, а рапорт Державної прикордонної служби України не є тими доказами, що можуть усунути неповноту даних протоколу про адміністративне правопорушення і не містять достатньої об`єктивної інформації про зазначені події.

В силу ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з наведеного, дія, яка проявляється у формі непокори і злісної непокори, не ототожнюється. Непокору законній вимозі співробітника поліції Кодекс не кваліфікує як адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що недоведеним є вчинення ОСОБА_1 правопорушення у вигляді злісної непокори законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, відповідальність за яке передбачене ст. 185-10 КУпАП України, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вчинення останнім дії, які містять ознаки злісної непокори, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185-10 КпАП України, що є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього, з підстав встановлених п.1 ст. 247 КпАП України.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення суддом має розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Між тим, відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження, в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Законність рішення суду визначається також законністю дій посадових осіб що складали протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 7, 247, 256, 279, 280, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.П. Гончарук