ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Суддя Василівського районного суду Запорізької області Носик М.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1, ч.4 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення №35 від 30 липня 2020 року вказано, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.ч.1,4 ст.164 КУпАП, а саме, о 16.30 год., 30 липня 2020 року, в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, перевозив пальне транспортним засобом VWLT46, державний знак НОМЕР_1 , транспортним засобом не зареєстрованим як ліцензійний склад пересувний та без наявності акцизних накладних та товарно-транспортних накладних, без супровідних документів, а також без реєстрації в якості суб`єкта підприємницької діяльності, що передбачено п.п.230.15 ст.230 ПК України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні 09 жовтня 2020 року пояснив, що не має постійного місця роботи, проте інколи він працює у ФОП ОСОБА_2 у м. Запоріжжі за цивільно-правовим договором на СТО, приймає у продавців транспортні засоби, переганяє їх, займається передпродажною підготовкою автомобілів. 29 липня 2020 року ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що придбав вантажний фургон в м. Енергодарі та просив надати свої паспортні дані, щоб оформити на останнього довіреність від власника автомобіля для подальшого переоформлення. Він надав свої паспортні дані для оформлення довіреності і 30 липня 2020 року на замовлення, він переганяв мікроавтобус вантажний VWLT46 з м. Енергодара до м. Запоріжжя. Його зупинили у с. Орлянське Василівського району Запорізької області працівники поліції та податківці, вилучили телефон, морально тиснули, він підписував якісь документи. Автомобіль, який він переганяв, оглядали без його згоди та участі. Він не займався та не займається підприємницькою діяльністю. Також не працював водієм бензовоза та не продавав пальне.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що є ФОП та проживає у м. Енергодарі. Займається також вантажоперевезеннями. Транспортний засіб VWLT46, державний знак НОМЕР_1 , є його власністю. Він продавав вказаний транспортний засіб. Домовився про купівлю-продаж, і ОСОБА_1 повинен був забрати вантажний бус та перегнати в м. Запоріжжя. Він надав довіреність на ім.`я Ломоваького. Чи було паливо у кузові НОМЕР_2 , точно сказати не може, оскільки використовував вказаний автомобіль для заправки своїх інших авто.

Захисник адвокат Духонченко В.М. у судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення.

Вивчивши матеріли справи вважаю, що адміністративну справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,4 ст.164 КУпАП слід закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення виходячи з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідальність за ст.164 КУпАП настає за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ст.164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької діяльності, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Диспозиція ч.4 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом «а» пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України, або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними.

Таким чином, відповідальність за ч.4 ст. 164 КУпАП передбачена для суб`єктів господарювання за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами з порушенням певних нормативно-правових актів.

Відповідно до п.п.14.1.224-1 п.14.1 ст.14 ПК України не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Абзац перший п.п.230.1.5. п.230.1 ст.230 ПК України, крім іншого, містить таку вимогу - транспортні засоби, які використовуються суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки, повинні обліковуватися в Переліку транспортних засобів, що переміщують пальне або спирт етиловий.

В абз. 2 пп.230.1.5 п.230.1 ст.230 ПК України зазначено, що включення/виключення транспортних засобів до/з Переліку здійснюється на підставі заявок на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, із зазначенням періоду переміщення такого пального або спирту етилового.

Переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, які не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, які надіслані органу ДПС, заборонено (абз. 3 пп.230.1.5 п.230.1 ст.230 ПК України).

У разі виявлення фактів переміщення та/або зберігання пального або спирту етилового з використанням транспортних засобів, які не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту, відповідні контролюючі органи тимчасово (до винесення рішення суду) вилучають таке пальне та транспортні засоби з вільного обігу й подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію) (абз. 2 п.228.3 ст.228 ПК України).

Такі заявки подають суб`єкти господарювання, що не є розпорядниками акцизного складу, до переміщення митною територією України в транспортних засобах, які не є акцизними складами пересувними, власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки. Тобто такі суб`єкти господарювання є суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Згідно з ч.1, п.1, п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст. 164 КУпАП, є не тільки перевезення пального транспортним засобом, що не є пересувним акцизним складом, а й систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення №35 від 30 липня 2020 року не містить відомостей у чому саме полягає правопорушення, відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пального транспортним засобом, що не є пересувним акцизним складом на постійній основі та систематично (два і більше разів), а також, що останній отримував з цього прибуток.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів того, чи має ОСОБА_1 статус фізичної особи - підприємця, або займає відповідну посаду суб`єкта господарювання, до обов`язків якої входить організація перевезень пального та/або подання заявок органу ДПС на переміщення пального транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази такої кваліфікуючої ознаки господарської діяльності як діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст.164 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності правопорушника, отримання від такої діяльності прибутку.

Згідно наданих суду документів, власником транспортного засобу VWLT46, державний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 , який надав 29 липня 2020 року довіреність ОСОБА_1 , що узгоджується із поясненнями ОСОБА_1 на свій захист.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та направленні справи до суду, не було долучено до справи та надано суду належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.ч.1,4 ст.164 КУпАП, а при розгляді справи в суді, допиті безпосередньо судом ОСОБА_1 та свідка, дослідженні додатково наданих зі сторони захисту та долучених до справи письмових матеріалів, не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на свій захист, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1,4 ст.164 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.ч.1,4 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.А. Носик