ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1998/20
Провадження № 3-зв/210/2/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"07" квітня 2020 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є., розглянувши заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н. Ю. про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді надійшла вищевказана заява, в обґрунтування якої вказано, що суддею Вікторович Н. Ю. здійснюється розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа інспектор ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями інспектора ППП Карачун С.Л., що може викликати в учасників справи сумніви в неупередженості судді при розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи доходжу висновку про необхідність задоволення самовідводу з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 7 ч. 2 КУпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Водночас, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, п. 4 Рішення Ради суддів України 8 червня 2017 року № 34, роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Процесуальним законодавством, зокрема кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, передбачено різний порядок вирішення відводів та самовідводів у справах.

У відповідності до рішенні №34 від 08 червня 2017 року, при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією. Так, чинним кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним законодавством, тощо передбачено порядок розгляду заяв про самовідвід та закріплено інститут відводів загалом. За таких обставин, керуючись нормами чинного процесуального законодавства, а також принципами законності, рівності, справедливості, гарантованості права на судовий захист, слід дійти до наступних висновків.

В судове засідання, зважаючи на скорочені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, учасники справи не викликались.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Крім того, відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Як зауважував Європейський Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван Лейвена і де Мейра). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов`язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справи Делкурта, П`єрсака і де Куббера).

Підставою заявлення головуючим суддею самовідводу, є намір уникнення подальших сумнівів у сторін по справі в упередженості судді. А отже, зметою уникнення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, доходжу до висновку, що самовідвід підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н. Ю. про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП задовольнити.

Матеріали справи (210/1998/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Є. Сільченко