Справа № 304/300/20 Провадження № 3/304/130/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого,

за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , щодо якого постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року встановлено адміністративний нагляд, у період з 17 по 18, а також з 20 по 21 лютого 2020 року порушив заборону виходу з будинку АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год., а саме був відсутній за вказаною адресою, чим порушив правила адміністративного нагляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини, така стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 264135 та серії АПР18 № 264125 від 02 березня 2020 року, копією постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року про продовження адміністративного нагляду та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які не викликають у судді сумніви у їх об`єктивності та неупередженості.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки обидві справи про адміністративні правопорушення одночасно розглядаються суддею щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, то і стягнення обиратиметься в межах санкції зазначеної норми Закону.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому суддя також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia, заява №68443/01, рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia, заява №58254/00 рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia, заява №30352/03, п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Дослідивши матеріали справи, враховуючи щире каяття та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, малозначність скоєних правопорушень, оскільки такі не представляють великої небезпеки та не спричинили значної шкоди громадянам, будь-які суттєві негативні наслідки не наступили, суддя вважає за можливе у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Керуючись ч. 2 ст. 36, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження, а провадження по справі закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Чепурнов В. О.