Справа № 417/345/20
Провадження № 3/417/142/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2020 р. смт Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Шкиря В.М., розглянувши адміністративний протокол БР №032919 від 28.02.2020 та додані до нього матеріали, що надійшли з ДОП СП Марківського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківка Луганської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 о 22 годині 39 хвилин по пл. Соборній в с. Марківка Луганської області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №032919 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 28.02.2020 о 22 годині 09 хвилин по пл. Соборній в смт. Марківка ОСОБА_1 керував транспортним засобом, VOLKSWAGEN CADDY, н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці ока, які не реагують на світло, сповільненість мови, виражене тремтіння пальців). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

У судові засідання -17.03.2020, 30.03.2020, 13.04.2020 ОСОБА_1 з`являвся, особу посвідчено паспортом серії НОМЕР_2 виданим 22 січня 2000 року Марківським РВ УМВС України в Луганській області.

17.03.2020 після роз`яснення прав передбачених ст.268 КУпАП ОСОБА_1 заявив, що вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні він не визнає та заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, виклик свідків, які були задоволені

Після ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 пояснив , що дійсно 28.02.2020 приблизно о 22 годині його зупинили працівники поліції та попросили надати для огляду посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль та страховий поліс. Він без заперечень надав докумети, які просили поліцейські. Після цього інспектор попросила його поглянути на світло та запитала: "Ви нічого не вживали?" на що він категорично відповів:" ОСОБА_2 ". Після цього інспектор заявив, що в нього червоні очі і його підозрюють у вживанні наркотичних засобів, в зв`язку з чим просять пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікарні. Вдразу запитали чи погоджується він. Він відповів, що погоджується але поспішає. Він так відповів оскільки поспішав, бо пообіцяв знайомій відвезти її до м.Лисичанськ Луганської області. Того дня інспектор склала протокол, вилучила в нього посвідчення водія та відпустила його на автомобілі. Після цього, він поїхав до ОСОБА_3 , згодом, приблизно о 00 годині 20 хвилин 29.02.2020 вони поїхали в м.Лисичанськ де зустріти з потяг, що приходить о 04 годині 15 хвилин та забрали ОСОБА_4 . Що інспектор склав протокол саме за відмову від проходження огляду на наркотичне сп`яніння він не зрозумів.

ОСОБА_1 вважає, що справу щодо нього сфабрикували, а в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки погодився, що зафіксовано поліцією на відео долученому до протоколу (файл "Факт керування").

Крім того просив суд врахувати:

- якщо в нього були ознаки наркотичного сп`яніння ( розширені зініці ока, які не реагують на світло; - сповільнення мови; виражене тремтіння пальців рук) то поліцейський був зобов`язаний відсторонити його від права керування автомобілем проте він цього не зробив, а навпаки дозволив поїхати по власних справах;

- інспектор вказав у протоколі, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`янінні такі, як розширені зініці ока, які не реагують на світло; сповільнення мови; виражене тремтіння пальців рук; що не відповідає дійсності, оскільки знову ж таки на відео долученому до протоколу видно, що руки в нього не тремтіли, він чітко та ясно відповідав на запитання поліцейського, надавав документи, які його просили надати, реагував швидко та адекватно.

Клопотав перед судом про долучення до матеріалів справи довідки від лікаря нарколога № 17 від 23.03.2020 про те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та йому жодного разу не надавалася така допомога. Вказане клопотання судом задоволено.

Докази його вини в вигляді пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відеозапис (файл "Свідки") ОСОБА_1 просив визнати неналежними та недопустимими. оскільки вони написані на рініше заготовлених бланках, мість зачеркування та містять назви в якому пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. А навідеозаписі неможливо ідентифікувати осіб та на ньму відсутні докази, що він в присутності двох свідків відмовився пройтиогляд на стан наркотичного сп`яніння.

Наполягав на безпосередньому допиті судом вказаних свідків у відкритому судовому засіданні з та з наданням йому можливості допитати їх та спростувати свою вину .

Крім того, під час судового засідання 13.04.2020 ОСОБА_1 клопотав перед судом, про допит свідка ОСОБА_7 , явку якої він забезпечив.

За результатами розгляду справи ОСОБА_1 просив, справу відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.237 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_8 , дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а саме: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №032919 від 28.02.2020 року, відеодиск з зафіксованою подією 28.02.2020, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому виходжу з наступного

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно довідки Марківського ВП ГУНП в Луганській області станом на 02.03.2020 за обліковими даними ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 18.11.2004. До адміністративної відповідальності, яка передбачає позбавлення права керування транспортними засобами не притягувався.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно 28.02.2020 приблизно о 22 годині керував автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, н/з НОМЕР_1 та був зупинений поліцейськими, а відтак суд визнає його водієм.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, зокрема і наркотичного визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так згідно ч. 4 Розділу І Загальних положень Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: - наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно ч.3 Розділу І Загальних положень Інструкції є: -запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; -порушення мови; -виражене тремтіння пальців рук; -різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці.

При цьому п.12 Розділу І Загальних положень Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно протоколу серії БР № 032919 від 28.02.2020 ознаками наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , що стали підставою для вимоги, як водія, огляду на стан наркотичного сп`яніння стали: розширені зініці ока, які не реагують на світло; сповільнення мови; виражене тремтіння пальців рук; що охоплюється п.4 розділу І Загальних положень Інструкції .

Проте в судовому засіданні 30.03.2020, на вимогу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було досліджено відеодиск СD-R об`ємом 700 МВ, що долучений до протоколу особою, що його склалаа. Так на диску зафіксоване місце події, що мала місце 28.02.2020 ( що не заперечує ОСОБА_1 ) , в файлі під назвою "Факт керування" Файл "МР4" об`ємом 100970 КБ зафіксовно момент зупинки ОСОБА_1 та вимоги поліцейського. Так на 01 хвилині 07 секунді відеозапису зафіксовано вимогу надати посвідчення водія, техпаспорт та страховий поліс, а вже на 01 хвилині 13 секунді водій почав виконувати вимогу поліцейського та на 01 хвилині 30 секунді повністю завершив надання документів, що вимагав поліцейський. На 01 хвилині 38 секунді відеозаписус поліцейський вимагав від водія подивитися на сітло, на 01 хвилині 39 секунді відеозапису водій виконав вимогу поліцейсько та пояснював, що він часто їзде в нічний час тому червоні очі, при цьому ніякого тримтіння рук та сповільнення мови, як і розширених зініць ока, які не реагують на світло судом на відеозапису не помічено, навпаки водій поводився адекватно, швидко реагував на вимоги поліцейського, та давав пояснення.

Крім того на 01 хвилині 52 секунді поліцейський запитав про готовність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на 01 хвилині 57 секунді відеозапису зафіксовано згоду водія на такий огляд з приміткою, що він поспішає.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Відповідно до п.12 розділу ІІ даної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень передбачених ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1 ст.266 КУпАП).

Також ч.1 ст.265-2 КУпАП передбачено, що в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення передбачено зокрема ч.1-4 ст.130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення

При цьому доказів відсторонення від права керування автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, н/з НОМЕР_1 чи доказів його тимчасового затримання суду не надано.

Натомість, допитана в якості свідка ОСОБА_7 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від їх дачі, засвідчила суду, що дійсно 29.02.2020 приблизно о 00 годині 15 хвилин до неї приїхав ОСОБА_1 та вони поїхали з нам на автомобілі VOLKSWAGEN білого кольору до м. Лисичанськ для того , щоб зустріти з потяга її чоловіка ОСОБА_9 . ОСОБА_10 вони протягом приблизно трьох годин, туди і скільки ж в зворотньму напрямку, ОСОБА_1 був адекватний, ніяких ознак сп`яніння у нього не було, він був спокійний впевнений, мова була чітка, такою, що не викликала ніякого занепокоєння, чи здивування, руки в нього не тремтіли, щодо очей не може нічого сказати. На запитання суду :" чи не є вони родичами чи близькими друзями?", відповіла: "НІ"

До показань свідка ОСОБА_11 , суд відноситься критично, вони підтверджують лише те, що 28.02.2020 ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем та затримання транспотрного засобу VOLKSWAGEN.

Щодо визнання у якості доказів, у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виходжу з наступного.

Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП, яка передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП

Суду в якості доказів вини ОСОБА_1 серед іншого було надано:

- пояснення ОСОБА_13 та Кукурудзяка (а.с.3,4), які містяться на заготовлених завчасно бланках, містять зачеркування та дописування, не містять вказівки чим посвідчено їх особу, та не містять вказівки у якому медичному закладі пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння;

- відеозапис на диску СD-R об`ємом 700 МВ де зафіксована така відмова в присутності свідків.

Судом на виконання вимог ст.268, 280 КУпАП для повного з`ясування обставин справи, було задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик до суду свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Оскільки свідки маєють зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Луганської області (м.Хрустальний Луганської області ) до суду вони викликалися шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі Марківського районного суду Луганської області сайту Судова влада України, оскільки іншого не передбачено чинним законодавством України.

В судові засідання призначені на 30.03.2020, 13.04.2020, вказані свідки не з`явилися, отже суд, та особа, що притягується до адміністративної відповідальності, не мали можливості їх допитати. А оскільки вказані свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, їх покази (пояснення) не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Вказана позиція суду узгоджується з висновками викладеними у п.32 постанови Верховного суду від 27.06.2019 року справа 560/751/17.

При цьому, суддя не вправі самостійно, витребувати (збирати самостійно без клопотань) додаткові докази у справі , оскільки це буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Щодо відеозипису в якості підтвердження вини ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП де ніби зафіксовано, що він в присутності двох свідків відмовився пойти огляд у медичному закладі.

Судом з цього було досліджено в судовому засіданні разом відеодиск. Так на диску СD-R об`ємом 700 МВ в файлі під назвою "Свідки" Файл "МР4" об`ємом 11040 КБ зафіксовно, двох осіб, без можливості їх ідентифікації, оскільки їх облич не зафіксовано та голоси якихось осіб в тому числі жіночий. У зв`язку з цим, суд визнає, що цей відозапис є серед інших доказів недопустимим доказом відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності двох свідків, оскільки він не містить доказів того, що саме ОСОБА_1 пропонується такий огляд, бо ідентифікувати його на відео суд не може, а він не визнає, що там було двоє свідків і він в їх присутності відмовився від такого огляду. Допитати свідків суд також не має можливості з підстав, що вони не з`явилися до суду, а судом вичерпані можливості їх виклику, про що зазначено в цій постанові.

Отже, підсумовуючи викладене.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997 передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Так пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 суд визнав недопустимими, оскільки вони не допитані безпосередньо судом та вичерпані можливості їх виклику до суду.

Так само відеозапис, що міститься на диску СD-R об`ємом 700 МВ в файлі під назвою "Свідки" Файл "МР4" об`ємом 11040 КБ суд визнав недопустимим, оскільки він не містить доказів того, що саме ОСОБА_1 пропонується такий огляд, бо ідентифікувати його, як і будь яких інших осіб, на відео суд не може, а він не визнає, що там було двоє свідків і він в їх присутності відмовився від такого огляду

Отже, суд у цій справі констатує відсутність прямих доказів того, що ОСОБА_1 відмовився , як особа,що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан , наркотичного сп`яніння.

Наявність протоколу, без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

Отже, слід дійти висновку про недоведеність «поза будь-яким розумним сумнівом» факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Так зокрема п.1 ч.1 ст.247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушенняне може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до положень ст.284 КУпА при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи

Оскільки, судом приймається рішення про закриття справи відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП судовий збір стягненню не підлягає

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя В. М. Шкиря