Справа № 298/143/20
Номер провадження 3-в/298/1/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Лютянська М.С., розглянувши подання Великоберезнянського районного сектору філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області стосовно ОСОБА_1 щодо вирішення питань пов`язаних з виконання постанови,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Великоберезнянського районного суду від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винуватим за ст.183-1 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 200 (двісті) год. суспільно корисних робіт.31 жовтня 2019 року на виконання до Великоберезнянського РС надійшла дана постанова. Разом з цим 08.01.2020 року на виконання до Великоберезнянського РС надійшов вирок Великоберезнянського районного суду від 27.11.2019 року, яким громадянина ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст. 164 КК України до обмеження волі строком один рік. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину. Згідно вироку суду, Крайнянський обвинувачувався за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів(аліментів), і станом на 01.08.2019 року сума заборгованості яких становить 91664,52 грн. З вище наведеного вбачається, що на даного громадянина надійшла постанова Великоберезнянського районного суду та вирок Великоберезнянського районного суду, якими було накладено адміністративне стягнення та засуджено по заборгованості щодо сплати аліментів на рівнозначну суму у постанові та вироку суду. Ураховуючи викладене, а також те, що порушник ОСОБА_1 засуджений вироком Великоберезнянського районного суду від 27.11.2019 року за ч.1 ст. 164 КК України, а саме ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, на підставі ст. 304 КУпАП, провідний інспектор Великоберезнянського РС філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області Козак Ю.В. вважає за доцільне направити матеріали стосовно порушника ОСОБА_1 до суду щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням даної постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КПК України ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

В судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2019 року постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 200 годин. В постанові суду вказано, що ОСОБА_1 станом на 1 серпня 2019 року має заборгованість по сплаті аліментів перед ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі 91664,52 грн. Дану постанову Великоберезнянського районного суду прийнято до виконання 30.10.2019 року. Також встановлено, що вироком Великоберезнянського районного суду від 27.11.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину. На підставі ст. 76 КК України зобовязано ОСОБА_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок Великоберезнянського районного суду набрав законної сили 28 грудня 2019 року.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою) який виніс постанову.

Відповідно до статті 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

У справі Іванов проти України від 07 рудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, навіть якщо адміністративні і кримінальні провадження відносяться до дій одного й того ж дня, вони стосуються різних подій, а саме нецензурних висловлювань і спричинення тілесних ушкоджень. Таким чином, визнав скаргу явно необгрунтованою та заперечив порушення статті 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також у справі Курдов і Іванов проти Болгарії від 31 травня 2011 року Європейський суд з прав людини встановив відсутність порушення статті 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У цій справі було зазначено, зокрема, що адміністративне провадження, яке закінчилося штрафом, не відповідало критеріям для того, щоб бути класифікованим як кримінальне обвинувачення. Відповідно, відкриття кримінального провадження проти того ж заявника після призначення цього штрафу не порушило принцип non bis in idem.

При цьому досить проблемним для принципу non bis in idem є поняття - двічі за одне і те саме правопорушення. Зміст цього принципу може бути сприйнятий як заборона притягати фізичну та юридичну особу двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, але особа може бути притягнена за правопорушення до різних видів відповідальності зокрема нести цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність, що не суперечить принципу non bis in idem

Крім того, Європейський суд з прав людини відповідно до своєї сталої практики неодноразово зазначав, що стаття 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не обмежується правом не бути двічі покараним.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні подання .

Керуючись ст. 304,КпАП України,суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання Великоберезнянського районного сектору філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області стосовно ОСОБА_1 щодо вирішення питань пов`язаних з виконання постанови відмовити.

Матеріали особової справи ОСОБА_1 повернути до Великоберезнянського районного сектору філії ДУ " Центр пробації" в Закарпатській області для подальшого виконання.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.С.Лютянська