Справа № 214/2344/20
3/214/1240/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продавця

магазину « ОСОБА_2 » ФОП « ОСОБА_3 », що мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 а

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 близько 15.00 години 1 квітня 2020 року, будучи продавцем магазину «Ani Flоwers» за адресою: АДРЕСА_2 , забезпечила приймання громадян та продаж їм квітів в магазині «Ani ОСОБА_5 » ФОП « ОСОБА_3 », чим порушила вимоги підпункту 7 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2».

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що працює продавцем, 1 квітня 2020 року перебувала на робочому місці в магазині, в якому здійснювалася раніше торгівля квітами, але на даний час квіти не продаються, але виконуються замовлення та доставка букетів. Побачила, що до магазину підійшов хлопець, запитала останнього, що йому потрібно, той сказав, що бажає для дівчини купити розу, сказав, що у нього є 50 гривень. Хлопець тремтів від холоду, їй стало його жалко, тому надала йому одну розу, не взявши грошей. Цього хлопця попросила казати, що він розу купив, а не отримав безкоштовно. Ця квітка їй особисто не належить, а є товаром.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.2), виписка (а.с.3), договір (а.с.4), фотокартка (а.с.5).

Досліджені докази вважаю належними, оскільки вони стосуються трудових відносин ОСОБА_4 , вчинення продажу квітів.

Досліджені у судовому засіданні докази, вважаю допустимими, так як вони отримані без порушення закону.

Протокол (а.с.1), рапорт (а.с.2), виписку (а.с.3), договір (а.с.4), фотокартку (а.с.5), вважаю достовірними доказами.

Пояснення ОСОБА_4 про те, що вона перебувала в магазині, передала покупцю товар у вигляді квітки, суд вважає достовірними.

Оцінюючи її пояснення про те, що вона попросила покупця, щоб він казав, що платив за квітку гроші, хоча насправді цього не робив, виходжу з того, що таке прохання було спрямовано на те, щоб покупець надав пояснення про вчинення нею адміністративного правопорушення. Вважаю, що ці пояснення ОСОБА_4 , зі змісту яких вбачається, що вона спонукала покупця на підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення, якого вона, начебто не вчиняла, є вочевидь нелогічними, таким що не викликають довіру, а тому є недостовірними.

З урахуванням надання ОСОБА_4 вказаних недостовірних пояснень, вважаю, що є недостовірними її пояснення і в тій частині, що вона не отримала грошей за квітку. При цьому приймаю до уваги, що дії з безоплатної передачі товару самі по собі не викликають на довіру, оскільки такі дії завдають збитків продавцю.

Мотивом надання ОСОБА_4 недостовірних пояснень, вважаю бажання останньої в такий спосіб уникнути адміністративної відповідальності.

Оцінивши у сукупності досліджені у судовому засіданні пояснення ОСОБА_4 , та досліджені і визнані судом достовірними письмові докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.2), виписку (а.с.3), договір (а.с.4), фотокартку (а.с.5), приходжу до переконання, що 1 квітня 2020 року, ОСОБА_4 будучи продавцем магазину «Ani ОСОБА_5 » здійснила приймання громадян та продаж їм квітів в магазині «Ani ОСОБА_5 » ФОП « ОСОБА_3 ».

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КАпАП, виходжу з наступного.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Підпунктом 3 пункту 2постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2» заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку.

Суд приходить до переконання, що продавець ОСОБА_4 , допустила приймання покупця та торгівлю квітами, чим порушила зазначений пункт вказаної постанови КМУ.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_4 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Обговорюючи питання про те, чи є ОСОБА_4 службовою особою, приймаю до уваги, що відповідно до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення вказаних дій була продавцем, її обов`язки не пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, а отже вона не є посадовою особою в розумінні ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер правопорушення, особу порушниці, яка вину не визнала та таким чином не усвідомила протиправність скоєного правопорушення, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як її здоров`ю та життю, так і інших громадян, вважаю, що на останню належить накласти стягнення у виді штрафу.

При цьому вважаю, що обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 266, 268, 283, 284, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_6 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в сумі 17000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов