Справа № 309/2588/20
Провадження № 3/309/999/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я.В. розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався за ч. 3 ст. 41 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол № ЗК376/1984/АВ/П/ПТ від 2 жовтня 2020 р. про те, що 1 жовтня 2020 р. о 11 год. 10 хв. під час інспекційного відвідування за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою м. Хуст вул.. Пирогова б/н та , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою АДРЕСА_2 виявлено двох найманих працівників, з якими не було укладено трудові договори встановленого взірця та договір цивільно-правового характеру, а саме ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка виконувала обов`язки продавця, на день відвідування працювала два тижні та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка виконувала обов`язки кухаря та бармена один день. На початок проведенні інспекційного відвідування 01.10.2020 р. в 11 год. 10 хв. вказані працівники були допущені до роботи ФОП ОСОБА_1 без укладення трудових договорів .

В ході інспекційного відвідування, вищевказаних працівників підприємець зареєстрував в органах ДПС України 01.10.2020 р. о 15 год. 49 хв. про що свідчить повідомлення та квитанція про прийняття працівника на роботу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 24 Кодексу законів про працю та вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлений, що стверджено розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Диспозиція ч.3 ст.41 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч.3ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» закріплені підстави для здійснення позапланових заходів.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 7 цього ж Закону для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові) і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити відомості, що закріплені у ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду і контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в акті інспекційного відвідування від 02.10.2020 р. , який додано в якості доказу вчинення правопорушення, інспекційне відвідування проведене відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2019 року № 295.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 826/8917/17 визнано не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, з 14 травня 2019 року затверджені постановою КМУ від 29.04.2017 р. №295 Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю також втратили чинність та більше не можуть бути застосовані. З огляду на встановлені факти, суд на момент розгляду адміністративних матеріалів не має можливості оцінювати зібрані у справі докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 з урахуванням сумнівності щодо їх належності та допустимості, оскільки їх було зібрано в порядку інспекційного відвідування, визнаним судовим рішенням, яке набрало законної сили - нечинним.

Оскільки, на час здійснення суддею оцінки доказів щодо встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду №826/8917/17 від 14.05.2019 року, втратив чинність, суддя вважає, що докази, зібрані у справі не відповідають критеріям належності та допустимості, а відтак винність ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.41 КУпАП, не є доведенною. Один протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним та достовірним доказом, на підставі якого поза розумним сумнівом встановлює винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В справах про адміністративні правопорушення застосовується презумпція невинуватості, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року), а, відтак, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про відсутність у справі в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, яке йому інкримінується, тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Крім того, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 3ст.41КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно достатті 62 Конституції Українивина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1ст.247 КУпАП України відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП- за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 41 КУпАП.

Керуючись ч.3 ст. 41,п. 1 ст.247, ст.ст.283,284,294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 41 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.