Провадження № 3/161/4774/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 29 жовтня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працює монтером,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 липня 2020 року серії ДПР18 №385547, 30 липня 2020 року о 07 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 на виклик суду не прибув.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/73, передбачено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Всупереч вищенаведеному, до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 наданий лише чек приладу «Драгер», але акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не додано, що є грубим недоліком адміністративних матеріалів, який не дозволяє судді об`єктивно їх розглянути.

У зв`язку з цим, постановою судді від 03 вересня 2020 року матеріали направлені до Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області на доопрацювання, однак, після повернення матеріалів їх недоліки не були виправлені, а відповідний акт огляду не був складений.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що в даному випадку, у зв`язку з тим, що поліцейськими в ході підготовки адміністративних матеріалів не був складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суддя дійшов висновку, що належними та допустимими доказами не підтвердився і факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, суддею 29 жовтня 2020 року винесена постанова, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 282 КУпАП визначено, що орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

З огляду на виявлені недоліки в роботі поліцейських Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області та підвищену суспільну небезпеку правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, суддя дійшов висновку, про необхідність направлення вказаної постанови для вжиття відповідних заходів до ГУНП у Волинській області.

Крім того, з огляду на систематичність виявлених недоліків, з огляду на винесення суддею аналогічної за змістом постанови у справах №№161/12234/20, 161/13007/20, слід повідомити про недоліки у роботі у керівництва Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області, а також осіб, які відповідальні за ведення адміністративної практики у цьому органі поліції.

Керуючись ст.282 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Повідомити Головне управління Національної поліції у Волинській області (м. Луцьк, вул. Винниченка, 11) про неналежну організацію роботи наступних працівників Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області, які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 :

1) поліцейського СРПП Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Гурського Олега Валерійовича;

2) інспектора СРПП №1 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Геліча С.В.

Повідомити Головне управління Національної поліції у Волинській області (м. Луцьк, вул. Винниченка, 11) про неналежну організацію роботи керівництва Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області та посадових осіб відповідальних за ведення адміністративної практики у цьому органі поліції, з огляду на систематичність виявленого недоліку під час оформлення адміністративних матеріалів за ст.130 КУпАП, зокрема у справах №№ 161/12234/20, 161/13007/20, 161/12421/20.

Разом з цієї постановою направити:

1) копію протоколу про адміністративне правопорушення;

2) копію рапорту від 05 жовтня 2020 року.

Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено суд.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк