Дата документу 09.04.2020
Провадження № 3/937/699/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Юрлагіна Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Мелітопольського ВП ГУНП у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №621363 від 20.03.2020 зазначено, що 20.03.2020 о 09-00 годині по вул. Героїв України, 50/3 у м. Мелітополі ОСОБА_1 , будучи посадовою особою КП «Мелітопольжитлосервіс» не припинила роботу торгівельної площадки, де здійснюється прийом відвідувачів, чим порушила вимоги підпункту №3 пункту №2 постанови КМУ від 11.03.2020 №211.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що не є посадовою особою, та не має повноважень для прийняття рішень про припинення роботи торгівельної площадки на підставі чого просила закрити провадження по адміністративній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. Захисник - адвокат Бєляєв А.В. під час розгляду адміністративного матеріалу просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень, доданих до матеріалів справи, захисник Самаренко І.В. вважає, що зазначений протокол не відповідає вимогам КУпАП. Адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 не містить відомостей та належних доказів того, на території суб`єкту господарювання КП «Мелітопольжитлосервіс» здійснювалася реалізація товарів, продаж яких було заборонено Постановою КМУ від 11.03.2020 року №_211. В протоколі не зазначено порушену норму закону, враховуючи бланкетність диспозиції ст. 44-3 КУпАП. Крім того, до матеріалів справи не долучено жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення від 20.03.2020р. не містить даних про те, що на ринку по вул. Героїв України здійснювалась торгівля іншими товарами, ніж це дозволено Постановою КМУ. Крім того, особою, що за законом та статутом відповідає за діяльність КП «Мелітопольжитлосервіс» є його директор, а не контролер ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол. ОСОБА_1 є найманим працівником та не уповноважена вирішувати питання щодо режиму роботи підприємства та приймати управлінські рішення.

До протоколу надані наступні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення: протокол серії АПР18 №621363 від 20.03.2020, письмові пояснення ОСОБА_1 , витяг з ЄДРПОУ, копію постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, рапорт помічника чергового Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Статтею 44-3 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пп.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 62 Господарського кодексу підприємство - самостійний суб`єкт господарювання. Управління підприємством здійснює його керівник відповідно до його установчих документів.

Відповідно до ст. 7.3 Статуту Комунального підприємства «Мелітопольжитлосервіс» Мелітопольської міської ради Запорізької області підприємство очолює директор.

У п.7.4 Статуту визначено, що директор самостійно вирішує всі питання діяльності підприємства, представляє його інтереси в усіх організаціях та державних установах.

Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 перебуває на посаді контролера ринку КП «Мелітопольжитлосервіс» ММР ЗО. За своїми функціональними обов`язками вона відповідає за повноту та своєчасність стягнення з суб`єктів підприємницької діяльності плати за торговельне місце. Контролер не уповноважений вирішувати питання щодо виконання будь-яких розпорядчих актів щодо режиму роботи на ринку, що також підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою директора КП «Мелітопольжитлосервіс» №33 від 06.04.2020.

Згідно інформації КП «Мелітопольжитлосервіс» Мелітопольської міської ради Запорізької області, 20 березня 2020 року за вказівкою директора КП «Мелітопольжитлосервіс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на ринках підприємства торгівлю вели лише ті підприємці, які займаються реалізацією товарів, дозволених для продажу Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211. Контроль за виконанням вказаної постанови покладено на директора підприємства.

Таким чином, особою, що за законом та статутом відповідає за діяльність КП «Мелітопольжитлосервіс» є його директор. ОСОБА_1 є найманим працівником та не уповноважена вирішувати питання щодо режиму роботи підприємства та приймати управлінські рішення.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначено та належно не сформульовано суть адміністративного правопорушення, взагалі не зазначено, яким чином ОСОБА_1 як посадова особа підприємства - контролер та на підставі яких наданих їй посадових повноважень могла припинити роботу торгівельної площадки, так само як і не вказано, які саме товари, ким та кому реалізовувались всупереч вимогам чинного законодавства.

Адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 не містить відомостей та належних доказів того, на території суб`єкту господарювання КП «Мелітопольжитлосервіс» здійснювалася реалізація товарів, продаж яких було заборонено Постановою КМУ від 11.03.2020 року №_211.

Також судом враховується, що в подальшому місцевою владою було відновлено роботу торгівельних майданчиків, де дозволялось здійснювати продаж не заборонених товарів.

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, не вказано свідків адміністративного правопорушення.

Тому не вбачається передбачених чинним законодавством підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а доводи останньої щодо її невинуватості не спростовані.

Крім того, з наданих до суду матеріалів справи взагалі не вбачається та не підтверджено належними доказами факт вчинення самого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, 251, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Т.В.Юрлагіна