Справа № 487/6010/19
Провадження № 3/487/324/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді:Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Домніцької Ю.С., прокурора Тищенко А.М. розглянувши адміністративний матеріал який надійшов від Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

За вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2019 року уповноваженим Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №253.

Зі змісту даного протоколу вбачається, що згідно Наказу №108/к від 14.09.2010 року ОСОБА_1 прийнято на посаду 2-го помічника капітана ІV р. експедиційного судна «Тайфун» типа СЧС Миколаївського обласного центру з гідромереоролії.

Наказом №75/к від 01.09.2014 року ОСОБА_1 було переведено на посаду старшого помічника капітана експедиційного судна «Тайфун» типа СЧС Миколаївського обласного центру з гідрометеорології.

Наказом №105-к-тр від 09.11.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної ним посади за угодою сторін на підставі написаної ним заяви за власним бажанням від 09.11.2018 року.

Миколаївський обласний центр з гідрометеорології є юридичною особою публічного права. Згідно посадової інструкції старшого помічника капітана експедиційного судна «Тайфун» Миколаївського обласного центру з гідрометеорології ОСОБА_1 під час зайняття ним вищенаведеної посади був наділений організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими функціями, на підставі чого він був посадовою особою юридичної особи публічного права.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, підпунктах «А» і «В», п. 2, п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 даного закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 1 та підп. А п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 до його звільнення був суб`єктом, на якого поширювалася дія даного закону та був суб`єктом декларування.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи визначені в підп.. Д п. 1 ч.1 ст. 3 цього закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня падавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Факт обізнаності ОСОБА_1 про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених Законом України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» підтверджується наявним в матеріалах справи попередженням від 23.05.2016 року.

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 11.04.2018 року було подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави абр місцевого самоврядування, за 2017 рік.

Від Миколаївського обласного центру з гідрометеорології отримано копію попередження про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених Законом України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції», де власноручно написані прізвище та ініціали ОСОБА_1 а також містяться його підпис та дата 23.05.2016 року про ознайомлення з цими вимогами.

Також, з Національного агентства з питань запобігання корупції для вжиття заходів та складання адміністративного протоколу отримано повідомлення Миколаївського обласного ЦГМ №31/01-37 №2 та послідовність дій ОСОБА_1 під час подання декларації за 2017 рік, з якої вбачається, що фактично роботу в Реєстрі декларацій ОСОБА_1 розпочав тільки 04.04.2018 року о 08:20 год. та до цього часу не вживав жодних заходів, спрямованих на своєчасне подання декларації за 2017 рік.

Згідно Довідки наданої Управлінням інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції починаючи з 02.01.2018 року близько 09:00 год. виявлено помилки при спробі авторизації в Реєстрі. Належне безперебійне функціонування Реєстру забезпечено з 09:50 год. 02.01.2018 року. Близько 12:00 год. 15.03.2018 року Реєстр не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12:40 год. 15.03.2018 року роботу Реєстру було відновлено. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завдали поданню документів ІТС Реєстр у період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року не зафіксовано.

За такого, поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації не встановлено.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 заперечував, розгляд справи просив відкласти.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання попри численні постанови суду про привід не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КпроАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, під поняттям адміністративного правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КпроАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КпроАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КпроАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ч.1 ст. 172-6 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Вищенаведене свідчить про те, що явка до суду ОСОБА_1 в даному випадку є обов`язковою. За викликом суду ОСОБА_1 не з`являвся. За такого, постановою суду від 05.03.2020 року, постановою суду від 27.04.2020 року, постановою суду 22.05.2020 року, постановою суду від 01.07.2020 року, постановою суду від 28.07.2020 року, постановою суду від 17.08.2020 року, постановою суду від 06.10.2020 року було піддано примусовому приводу ОСОБА_1 до Заводського районного суду м. Миколаєва. Однак, Управлінням стратегічних розслідувань національної поліції України даний привід виконано не було.

За такого, в зв`язку з неявкою ОСОБА_1 в призначені судові засідання та невиконанням численних приводів працівниками Управління стратегічних розслідувань національної поліції України, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити обставини справи.

Окрім того, згідно п.7ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дату скоєння правопорушення особою, що склала протокол, визначено 10.06.2019 року, а дату виявлення адміністративного правопорушення 02.08.2019 року - дата складання протоколу № 253.

Таким чином, на час розгляду справи минуло більше 6 (шести) місяців з дня виявлення правопорушення. За такого, справа підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до правового висновку ВАСУ від 07.11.2017 року - Науково-консультативної ради при ВАСУ, згідно якого пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 24, 33, 38, 221, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст.294 КУпАП.

Суддя С.В. Щербина