Справа № 567/141/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Острозького відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 21.07.1998

ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановила:

23.01.2020 близько 16 год. 00 хв. в м.Острог по вул.Вишенського Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ 211440", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, підвищена жвавість та рухливість ходи, виражене тремтіння пальців рук, від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП Острозька ОПЛ, в присутності двох свідків, відмовився.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за місцем проживання, жодних пояснень та клопотань на адресу Острозького районного суду від його імені не надходило. Також, враховується, що ОСОБА_1 проживає в м.Острог, що не перешкоджає йому з`явитися до Острозького районного суду Рівненської області чи подати письмові пояснення та клопотання.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 23.01.2020 серія БД №333043 та матеріалами справи, рапортом інспектора СРПП №1 від 23.01.2020, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.01.2020 відповідно до яких вони були присутні під час того, коли гр. ОСОБА_1 відмовився від проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КЗ Острозька ОПЛ РОР, та при складанні протоколу працівниками Острозького ВП на вказаного водія, який керував транспортним засобом марки "ВАЗ 211440", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Порушень працівниками поліції вимог Інструкції «Про виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також вимог чинного законодавства, які б могли стати підставою для закриття справи, не встановлено.

Також, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, на якому зафіксовані події, які мали місце 23.01.2020, суд пересвідчився у тому, що в присутності двох незалежних свідків, які зафіксовані на відеозаписі, працівники поліції, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, протягом двох годин пропонували ОСОБА_1 пройти тест на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що останній погоджувався, проте вказував, що у нього відсутня природня потреба для здачі біологічної речовини у вигляді сечі, вчиняв дії для затягування процесу проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, вказуючи, що не буде проходити жодних тестів та не буде підписувати жодних документів. Окрім того, із вказаного відеозапису чітко встановлено, що працівник поліції перебуваючи у медичному закладі, у присутності двох незалежних свідків, пропонував ОСОБА_1 пройти тест на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився, що також зафіксовано на відеозаписі.

Згідно електронних баз сектору Острозького відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 30.01.2020, ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності 25.09.2019 за ч.2 ст.122 КУпАП, 12.10.2019 за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП, 23.01.2020 за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122, ч.1, 5 ст.121 КУпАП.

Окрім того, з постанови Острозького районного суду Рівненської області від 30.01.2020 встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КК України закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КК України (за фактом події, що мала місце 29.10.2019) закрито за перебігом строків накладення адміністративного стягнення.

Тому, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна норма міститься в статті 62 Конституції України.

Таким чином, аналізуючи у сукупності досліджені докази приходжу до висновку, що ОСОБА_1 23.01.2020 дійсно керував автомобілем марки "ВАЗ 211440", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутність двох свідків, а належних та допустимих доказів того, що останній повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 хоча ставилися у провини правопорушення передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, проте справи були закриті судом без визнання вини останнього.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо повторно протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП не доведена.

В той же час, беруться до уваги доведеність вини ОСОБА_1 про те, що 23.01.2020 близько 16 год. 00 хв. в м.Острог по вул.Вишенського Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ 211440", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП Острозька ОПЛ, в присутності двох свідків, відмовився, що також підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Окрім того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких підстав, в судовому засіданні встановлено, що 23.01.2020 ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність крім іншого настає за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, та в судовому засіданні з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення невідповідної частини статті 130 КУпАП, яку порушив ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення самого правопорушення та не є підставою для закриття провадження по справі.

Тому, з досліджених в судовому засіданні доказів, підтверджені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення береться до уваги те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується не вперше, обставин, які пом`якшують вину, не встановлено.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини справи, з урахуванням санкцій ч.1 ст.130 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",-

постановила:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме: в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлений 14 квітня 2020 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.