Справа №333/4003/20
Провадження №3/333/1458/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Запоріжжі, громадянки України, є фізичною особою підприємцем, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2020 року №ОМС-ЗП10151/1499/АВ/П/ПТ, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 17.07.2020 року, о 14 год. 50 хв., під час здійснення своєї підприємницької діяльності у торговому центрі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , маючи організаційно-розпорядчі функції, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП, а саме:

ФОП ОСОБА_1 було допущено до роботи працівницю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 у відділах дитячого одягу та зв`язку), без укладення трудового договору.

Під час проведення інспекційного відвідування ОСОБА_2 знаходилась за прилавком відділу, обслуговувала відвідувача робила ксерокопію, приймала грошові кошти, тобто виконувала роботу продавця-консультанта (що також підтвердила у своїх письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 ), у класифікаторі професій ДК003:2010 така посада зазначена, як «продавець-консультант» (код КП5220). Отже, виконувані роботи ОСОБА_2 мають ознаки саме трудових відносин (продавець-консультант) та виконуються на користь суб`єкта підприємницької діяльності, у часи роботи торгівельного центру за визначеним робочим місцем. Будь-яких документів, на підтвердження оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підприємцем не надано.

Таким чином, працівницю ОСОБА_2 допущено ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору у порушенні вимог ч.1 ст.21 та ч.ч. 1,3 ст.24 Кодексу законів про працю України.

27.07.2020 року справа відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 з управління з питань праці Запорізької міської ради.

У судове засідання, призначене на 14.08.2020 року, ОСОБА_1 не з`явилася. 13.08.2020 року від останньої надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги та ознайомлення з матеріалами справи, яке суддя задовольнив.

20.08.2020 року, у наступне судове засідання ОСОБА_1 знову не з`явилася. Її захисник Сідельникова О.Л. направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування у цей час в іншому судовому процесі. Крім того, до суду ОСОБА_1 направила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю її вини. Суддя задовольнив клопотання захисника та розгляд справи відклав на 18.09.2020 року.

Вказаного дня від захисника Сідельнікової О.Л. до суду надійшло клопотання про витребування доказів з інспекції праці Запорізької міської ради та від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою останньої. Суддя задовольнив вказані клопотання та відклав розгляд справи на 12.10.2020 року, яке не відбулося через зайнятість судді в іншому процесі.

16.10.2020 року до суду знову поступило клопотання захисника ОСОБА_3 , в якому остання просила суд відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що вона перебуває на самоізоляції, так як тісно спілкувалася з адвокатом Гришиним Я.В., у якого 14.10.2020 року виявився позитивним тест на коронавірус. Водночас, враховуючи, що 17.10.2020 року фактично спливає 3-місячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, неодноразові клопотання ОСОБА_1 та її захисника Сідельникової О.Л. про відкладення розгляду справи, про обізнаність судді щодо позицій останніх стосовно подій, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя відмовив у задоволенні вказаного клопотання захисника Сідельникової О.Л.

Під час прийняття вказаного рішення суддя також враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.41 КУпАП не є обов`язковою.

Під час судового розгляду було досліджено матеріали, надані до суду з управління з питань праці Запорізької міської ради:

- протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2020 року №ОМС-ЗП10151/1499/АВ/П/ПТ;

- копію рішення Запорізької міської ради від 30.04.2020 року №175 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2018 року №349 «Про надання повноважень щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення»;

- копію акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю від 17.07.2020 року;

- копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якої ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем;

- копії реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, наказу №121р від 25.06.2020 року «Про організацію інспекційного відвідування», направлення на проведення заходу державного нагляду від 25.06.2020 року.

У своєму клопотанні про закриття провадження у справі ОСОБА_1 зазначила, що 17.07.2020 року вона не здійснювала допуск до роботи як фізична особа-підприємець осіб без укладення трудового договору жодної особи. Так, дійсно під час перевірки інспектором праці ОСОБА_4 її на робочому місці, а саме: у торговому центрі «Візит» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, 12, не було. Вона покинула своє робоче місце через поганий стан здоров`я. Була відсутньою лише 15 хвилин, за які ходила до поліклініки, щоб поміряти собі тиск. У зв`язку з тим, що відділ, де вона здійснює свою підприємницьку діяльність, знаходиться у торговому центрі і окремо замкнути його не має можливості, вона на час її відсутності залишила свою доньку ОСОБА_5 , яка лише пригляділа за товаром, а не відпускала та не продавала його. Крім того, ОСОБА_5 у розумінні вимог КЗпП України не підпадає під жодну з ознак особи, яка її характеризує як працівника: остання фактично не виконувала роботу у ФОП ОСОБА_1 та за це не отримувала винагороду, тобто не перебувала з нею у трудових відносинах. Крім того, на думку ОСОБА_1 , притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП неможливо, так як її вже інспекторами праці було застосовано попередження за вказану дію, яке зафіксоване відповідним процесуальним документом (попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ОМС-ЗП10151/149/АВ/П/ПП).

Розглянувши вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи письмові пояснення ОСОБА_1 , суддя дійшов до такого.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 41 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Отже, обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності є факт наявності трудових відносин між особою, яка притягається до відповідальності та працівником, тобто особою, яка виконує певну роботу (послугу) за обумовлену винагороду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник: зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядникові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:…6) при укладенні трудового договору з фізичною особою. Частиною 3 ст.24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку інспектор праці ОСОБА_4 , яка складала протокол про адміністративне правопорушення, зазначила, що ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях підтвердила, що ОСОБА_5 виконувала роботу продавця-консультанта. Водночас, це не відповідає дійсності, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення дійсно є письмові пояснення ОСОБА_1 , яких вона вказала, що їй стало зле та вона ходила у поліклініку міряти тиск, була відсутньою 10-15 хв., замість неї була ОСОБА_5 .

Крім того, до суду ОСОБА_1 надала пояснення, в яких фактично свою вину не визнала та вказала, що у той час, коли вона була відсутньою на своєму робочому місці, ОСОБА_5 лише наглядала за товаром.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У протоколі про адміністративне правопорушення інспектором праці вказано, що свідки правопорушення відсутні. До справи не долучено пояснення ОСОБА_5 та особи, яка, за версією інспектора праці, була покупцем товару у ОСОБА_5 . Фактично, крім протоколу, інших документів, в яких би містилися фактичні дані у розумінні ст.251 КУпАП, до суду надано не було. Вважаю, що інспектором праці до суду не надано достатніх доказів, що 17.07.2020 року ОСОБА_5 працювала продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку судді, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, тому провадження відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 41, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод