Справа № 930/1468/20
Провадження № 33/801/851/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 »,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП,

встановив:

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а також стягнуто з нього до державного бюджету судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 червня 2020 року о 11:10 год в м. Немирів, по вул. Горького, 8 водій автобуса марки «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час здійснення пасажирських перевезень за маршрутом Бершадь - Вінниця здійснював перевезення пасажирів у кількості більше ніж 50% місць для сидіння, а саме 15 осіб при наявності 19 пасажирських місць, чим порушив постанову КМУ від 20.05.2020 року № 392 р. 3 п. 1.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про необхідність визнати ОСОБА_1 винним за ст. 44-3 КУпАП, оскільки його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 214454 від 30.06.2020; відеофайлом на СД-диску від 30.06.2020 з бодікамери поліцейського ОСОБА_3 , в якому зафіксовано адміністративне правопорушення. В той же час, суд не взяв до уваги пояснення адвоката Довбиша О. Л. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами.

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується із зазначеною постановою, вважає таке судове рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим без врахування усіх обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права, при винесенні оскаржуваної постанови, суд всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не вжив заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та безпідставно притягнуто його до відповідальності, в зв`язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановою КМУ від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме, п. 3 п. п. 7 на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо-обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі… Постановою КМУ від 17.06.2020 №500 «Про внесення змін до деяких актів КМУ», у постанові КМУ від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів» внесено зміни у п.3 Постанови № 392 і на період дії карантину відповідно до п. п. 7 забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо-обласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення.

Тобто на час здійснення перевезення за маршрутом Бершадь-Вінниця водій транспортного засобу ОСОБА_1 не порушив норми вказаної постанови КМУ №392, оскільки перевозив пасажирів у кількості меншій ніж кількість місць для сидіння, що підтверджено змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи судове рішення суд першої інстанції безпідставно застосовує норми постанов КМУ № 211 та № 255, оскільки їхня дія не поширюється на правовідносини, що виникли 30 червня 2020 року. Як зазначив суд в оскаржуваному рішення дія вказаних норм постанов КМУ поширюється на правовідносини, що виникли в березні - квітні 2020 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 30.06.2020 вказано на порушення р. 3 п. 1 постанови №392.

Відповідно до р. 3 п. 1 вказаної постанови (чинної на момент вчинення адміністративного правопорушення) на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Тобто інспектором неправильно застосовано норму закону, що підтверджує факт незаконності складеного протоколу. Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі також ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки повний текст постанови суду виданий йому 07.10.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, в матеріалах справи міститься його розписка про отримання ним копії постанови суду першої інстанції 08.10.2020.

Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Довбиша О. Л., який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Незважаючи на висновок судді першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП, суд апеляційної інстанції встановив, що наведений вище висновок, так само як і наявні в матеріалах справи докази, на яких ґрунтується цей висновок, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Так, КУпАП до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, притягуються особи, які здійснили порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п. 7 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови інформування органів Національної поліції про здійснення перевезення.

Тобто, за цією статтею КУпАП може бути притягнутою до відповідальності службова або посадова особа суб`єкта господарювання, що здійснює пасажирські перевезення в безперервному циклі.

Також зазначена норма закону є бланкетною (відсильною), а тому при складані протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інші актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № від 30 червня 2020 року, що ОСОБА_1 порушив р. 3 п. 1 постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 року.

Проте підпунктом 1 пункту 3 зазначеної постанови забороняється на період дії карантину перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

В той же час, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться в провину, що він під час здійснення пасажирських перевезень за маршрутом Бершадь - Вінниця здійснював перевезення пасажирів у кількості більше ніж 50% місць для сидіння .

Також суд першої інстанції не звернув увагу, що п. п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на момент зазначених в протоколі подій мав чинну редакцію, що діяла з 27.06.2020, згідно якої на момент дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказану скаргу задовольнити, постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного вище адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко