Провадження № 33/801/767/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Жовмір О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом його вини; свідків не було на місці зупинки транспортного засобу і вони не допитані судом; судом проігноровано надані ним пояснення; відмова від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна відбуватися не на місці зупинки транспортного засобу, а в закладі охорони здоров`я; до матеріалів справи не додано показань свідків, а також показань технічних приладів чи засобів, що мають функцію відео чи фотозйомки; судом відмовлено у задоволенні його клопотання про залучення захисника, чим порушено його право на захист.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених в ній підстав, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №448164, складеного 19.07.2020 поліцейським СРПП Жмеринського ВП старшим сержантом Левченко Д.О., 19.07.2020 о 02 год. 40 хв. в м.Жмеринка по вул. Магістральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

У пункті 2 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У даному випадку поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому двоє свідків своїми підписами засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Тому протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом вини ОСОБА_1 і доводи апеляційної скарги з приводу його неналежності не беруться судом до уваги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що відмова від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна відбуватися не на місці зупинки транспортного засобу, а в закладі охорони здоров`я, однак, такі твердження є безпідставними, оскільки з аналізу положень вищезгаданої Інструкції слідує, що в закладі охорони здоров`я проводиться огляд водія транспортного засобу на стан наркотичного сп`яніння у разі згоди водія на його проведення, а відмовитися від проведення огляду в закладі охорони здоров`я водій може як на місці зупинки транспортного засобу, так і безпосередньо в закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом проігноровано його пояснення, не зазначаючи при цьому, які саме.

Так, з оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини не визнав, зазначив, що не перебував у стані наркотичного сп`яніння, від огляду відмовився через відсутність часу. Вказані обставини не заперечувалися ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що він відмовився в присутності двох свідків, тому що поспішав та не мав часу на освідування.

Факт відмови від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджено ОСОБА_1 також у судовому засіданні при розгляді його апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що на місці зупинки не було свідків спростовуються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і змістом наданих ОСОБА_1 письмових пояснень, в яких зазначено, що він відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків, а також наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Безпідставними є доводи апелянта в тій частині, що судом не допитано зазначених в протоколі свідків, оскільки клопотань про виклик та допит свідків ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв, як і не заявляв таке клопотання в суді апеляційної інстанції.

Відхиляються також доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи показів свідків та показів технічних приладів, оскільки в матеріалах справи наявні як письмові пояснення свідків, так і відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Що стосується тверджень апелянта про порушення судом його права на захист, то апеляційний суд позбавлений можливості їх перевірити, оскільки технічна фіксація судового засідання не проводилася.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості заявити таке клопотання до початку судового засідання з моменту надходження справи до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало