ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 Справа №607/2323/20

Провадження №3/607/986/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 31 січня 2020 року о 07 год. 48 хв., рухаючись в м. Тернополі по вул. Злуки, 27, керував автомобілем «Kia Sportage» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 7510» №ARLМ-0278 (повірка дійсна до 20 березня 2020 року) на табло якого висвітило результат 0,62 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у його відсутності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Дзюба П.П. заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та подав клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, яке обґрунтував наступним.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 31.11.2020 року згідно яких 31.01.2020 року близько 08 год. 10 хв., за адресою м. Тернопіль на вул. Тарнавського, 18 вони були залучені працівниками патрульної поліції в якості свідків під час перевірки громадянина ОСОБА_1 , що зі слів поліції керував транспортним засобом, на визначення стану алкогольного сп`яніння. В присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора DragerALKOTEST7510 на що ОСОБА_1 відмовився. В поясненнях свідків вказано, що працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про можливість здати аналіз крові в медичному закладі м. Тернополя, що не відповідає дійсності, а також відсутня причина відмови ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою газоаналізатора DragerALKOTEST7510.

Окрім того, на виконання клопотання захисника адвоката Дзюби Павла Петровича судом вживалися заходи для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання, однак останні в судові засідання не з`являлися. Повістки про виклик зазначених вище осіб, надсилались судом на вказані в протоколі про адміністративне правопорушення адреси.

В зв`язку з нез`явленням свідків на розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, чи про поважність причин не прибуття у судове засідання в матеріалах справи відсутні і відповідно неможливості встановлення всіх обставин подій та незалежність даних осіб.

Це породжує об`єктивний сумнів у відомостях викладених в поясненнях свідків та зафіксованих даних в протоколі про адміністративне правопорушення з підписом цих свідків, їх відповідності фактичним обставинам справи, котрі, згідно статті 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи що притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Порушуються вимоги ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, айв усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункт 2 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року).

За змістом ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Енгель на інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, адвокат вважає, що адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним» в розумінні ЄЄПЛ.

Згідно n.d ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має окрім іншого такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Всупереч вказаному у зв`язку з неявкою в судові засідання свідків, незабезпечення їх явки в судові засідання працівниками поліції, суд позбавлений можливості реалізації права ОСОБА_4 , передбаченого п. d ч. 3 СТ.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище наведені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, сторона захисту керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальності сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому вважає недоведеним факт керування ОСОБА_1 31 січня 2020 року близько 08 год. 10 хв., в АДРЕСА_2 . Тарнавського, 18 транспортним засобом через відсутність показів в суді осіб-свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а відповідно: 1.обґрунтованого сумніву в достовірності письмових показів свідків від 31.01.2020 року в вигляді пояснення; 2. неможливості встановлення їх особистості за допомогою їх особистого документу, що містить фотокартку які відсутні в матеріалах адміністративної справи; 3.підтвердження або спростування відомостей зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин вважаю, що в сторони обвинувачення відсутні достатні та об`єктивні докази того факту, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005 року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року...) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення, тобто допит свідків враховуючи їх неоднозначні письмові пояснення та можливу зацікавленість або відсутність незалежності від працівників правоохоронних органів потребують безпосереднього встановлення в судовому засіданні їх особистості та показів.

Окрім цього у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», суд відмічає, що кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що в діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №260791 від 31 січня 2020 року, ОСОБА_1 31 січня 2020 року о 07 год. 48 хв., рухаючись в м. Тернополі по вул. Злуки, 27, керував автомобілем «Kia Sportage» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 7510» №ARLМ-0278 (повірка дійсна до 20 березня 2020 року) на табло якого висвітило результат 0,62 ‰.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Бліщук С.В. пояснив, що 31 січня 2020 року, під час патрулювання ним був виявлений автомобіль «Kia Sportage» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався вул. Злуки в м. Тернополі в сторону магазину «Універсам», водій якого, при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту, чим порушив ПДР України. Вказаний автомобіль було зупинено. За кермом знаходився водій ОСОБА_1 , якому було повідомлено причину зупинки. Під час спілкування із ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Після проведення огляду, під час якого були присутні двоє свідків, газоаналізатор «Drager Alсotest» показав результат 0,62 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився. Відносно останнього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналогічні відомості містяться у рапорті поліцейського Бліщука С.В. від 31 січня 2020 року, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 .

Згідно відеозапису із реєстратора службового автомобіля працівників поліції, який міститься у файлі 2_645262264, водій автомобіля «Kia Sportage» номерний знак НОМЕР_1 порушив правила дорожнього руху при зміні напрямку руху не увімкнув покажчики повороту.

На відеозаписі із нагрудних відеокамер поліцейських (Камера_000033 та Камера_000062) зафіксовано процедуру проведення огляду водія автомобіля «Kia Sportage» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Такий огляд проводився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 Б. Газоаналізатор «Drager Alсotest» показав результат 0,62 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився (файл камера_000033).

Відповідно до результату тесту приладу «Драгер», щодо виявлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 від 31 січня 2020 року, такий показав результат 0,62 ‰.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 був годен із результатом огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», який становив 0,62 ‰.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Drager Alсotest 7510» №ARLМ-0278, такий відповідає вимогам методики перевірки 982-12-12 та чинний до 20 березня 2020 року.

Як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 31 січня 2020 року, того ж дня о 08 год. 10 хв у їх присутності водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на табло якого висвітлило 0,62 ‰. Водій із вказаним результатом погодився.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 викликалися в судове засідання для дачі пояснень, однак будучи повідомленими у встановленому законом порядку про дату та час судового засідання, в таке не з`явилися, в результаті чого суд позбавлений можливості заслухати пояснення цих свідків безпосередньо.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2047201, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майновий стан та вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна