Справа № 444/2504/20
Провадження № 3/444/1326/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовкві Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Яворівського відділу поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 ,-

за ч. 1 ст. 130, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 , 20.09.2020 року о 14 год. 30 хв. в Міжнародному центрі миротворчості та безпеки В/ч НОМЕР_2 в с. Старичі, керував мотоциклом марки "SHINERAY INTRUDER", номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, враховуючи згоду водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків із застосуванням технічного засобу Drager Alcotest 6810, результат 1,26 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, 20.09.2020 року о 14 год. 30 хв. в Міжнародному центрі миротворності та безпеки В/ч НОМЕР_2 в с. Старичі, керував мотоциклом марки "SHINERAY INTRUDER", номерний знак НОМЕР_3 , без мотошолома та без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а, 2.3 г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою. А тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, від нього не надходило на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи.
Факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його вина у цьому підтверджується зібраними доказами, а саме: 1) протоколами про адміністративне правопорушення серії БД № 084734 від 20.09.2020 року, серії БД № 084736 від 20.09.2020 року; 2) письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушеннясерії БД № 084734 від 20.09.2020 року; 3) квитанцією приладу Drager Alcotest 6810 прилад № ARBL-0965, тест № 1972, результат 1,26 проміле; 4) письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.09.2020 року, 5) акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також іншими матеріалами справи.
Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкція ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 2 чт. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є вірною.
Вина ОСОБА_1 полягає в тому, що він що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом без мотошолома та посвідчення водія, а тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховую, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення правопорушення та на час розгляду справи є неповнолітнім.
Згідно ст. 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
В той же час необхідно зазначити, що у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Вважаю, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах, зважаючи на ту суспільну небезпеку, яку має вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також беручи до уваги те, що транспорт є підвищеним джерелом небезпеки.
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, не встановлено. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено. Підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає.
Згідно вимог ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому приходжу до висновку, що дані справи необхідно об`єднати в одне провадження та накласти стягнення в межах санкції ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто в межах санкції, за якою правопорушник підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Призначаючи вид та міру стягнення ОСОБА_1 , враховую пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, особу правопорушника, який є неповнолітнім.
З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин, місця, способу вчинення правопорушень, приходжу до переконання, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою він притягається до адміністративної відповідальності і підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах, і так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, приходжу до переконання, що оскільки правопорушник вчинив правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання неповнолітнього ОСОБА_1 , беручи до уваги вищеперелічені обставини, необхідно на нього накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та запобіганню вчиненню ним в подальшому адміністративних правопорушень.
Саме накладення грошового стягнення, на переконання судді, зможе сприяти виправленню ОСОБА_1 та запобігати вчиненню ним в подальшому адміністративних правопорушень.
Жоден із заходів впливу не зможе запобігти вчиненню ОСОБА_1 нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року (в останній діючій редакції) ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн., а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з правопорушника.
Керуючись ст. ст. 27, 40-1, ч.2 ст.126, ч. 1 ст. 130, ст. 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу №444/2505/20, провадження №3/444/1327/2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - об`єднати в одне провадження із матеріалами справи № 444/2504/20, провадження № 3/444/1326/2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та присвоїти справі № 444/2504/20, провадження 3/444/1326/2020.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. в дохід держави без позбавленням права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 420,40 грн.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області, в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили .
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначений постановою; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат визначається КМ України.

Суддя: Зеліско Р. Й.