Справа № 639/1214/20
Провадження № 3/639/746/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Чижиченко Д.В. розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого вчителем математики КЗ ХФМЛ №27, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 471171 від 20.02.2020 року згідно якого вчитель математики ОСОБА_1 в період часу з травня 2018 року по 25.12.2019 року в приміщенні КЗ ХФМЛ №27, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Мар*їнська, 12/14 під час уроків математики, систематично вчиняв психологічне насилля відносно учня 7-2 класу даного закладу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв*язку з чим батьком дитини, останнього було переведено до іншого навчального закладу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 173-4 КУпАП.

В судовому засіданні батько потерпілого ОСОБА_3 , повідомив, що з травня 2018 року відносно його сина ОСОБА_2 вчиняються дії що мають ознаки «Булінгу». Дії мають тривалий характер та нанесли шкоду психічному здоров`ю його сина ОСОБА_2 В травні 2018 року він став свідком неконтрольованої агресії з боку вчителя математики ОСОБА_4 яка супроводжувалась принизливими висловлюваннями відносно його сина, зробивши при цьому зауваження, що йому слід бути більш стриманим в своїх емоціях. Однак замість вибачень це викликало низку неадекватних дій з боку ОСОБА_4 . З цього моменту починається повільне і методичне отруєння життя його ОСОБА_2 . Використовувався кожен привід для того щоб принизити хлопця. На початок 2018-2019 учбового року ОСОБА_2 входив в першу десятку рейтингу учнів, які перемагають в олімпіадах. Проте ОСОБА_4 при всьому класі почав принижувати його і говорити, що він не на що не здатний, що він не тягне і що знаходиться в цьому класі тільки тому що батьки ходять до нього і просять подтягнути його. З часом дитина почала відчувати себе не здатним до навчання. Всі досягнення дитини в інших сферах визивали у ОСОБА_4 публічний сарказм. Після чергових знущань на уроці до ОСОБА_4 почали приєднуватися і учні. З цього часу ОСОБА_5 почав замикатися в собі. Після літньої реабілітації ОСОБА_2 почався новий навчальний рік 2019-2020 року, почав його на гарному рівні, про що свідчать оцінки перших місяців. Але не зважаючи на це ОСОБА_4 продовжує свій психологічний натиск. Він коментував при всьому класі кожну оцінку ОСОБА_2 , підкреслюючи при цьому, що він не на що не здатний, а відмінні оцінки це випадковість. На уроках при всьому класі він говорить що збирається вигнати сина із школи. Крім того він казав сину, що ми, батьки розчарувалися в ньому. Дії ставали все більш брудними. Вчитель навмисно відволікав ОСОБА_5 та той почав отримувати погані оцінки. 24 листопада 2019 року ОСОБА_4 на заняттях в малому Каразінському університеті публічно оголосив, що це останнє заняття його сина на кружку, що зі школи він не може так швидко вигнати, а з кружка легко. Також потерпілий додав, що історія з його сином, це не єдиний випадок. Подібні дії проводяться стосовно і інших учнів, частина яких закінчилися переведенням учнів в інші школи або класи. У зв*язку з вищевикладеним ОСОБА_3 происв притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та визнати винним за ч.1 ст.173-4 КУпАП.

У судове засідання, яке призначене на 15.04.2020 року ОСОБА_1 не з*явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу його проживання, смс-повідомлення та телефонограми на його мобільний телефон вказаних у матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, хоча йому достеменно було відомо про знаходження справи у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова. Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що інкримінована ОСОБА_1 ч.1 ст.173-4 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обовязковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

При цьому, булінг може проявлятись у вигляді психологічного тиску (образи, приниження, погрози, ігнорування тощо) та фізичних знущань (удари, поштовхи, принизливий фізичний контакт, побиття та інше). Не рідко фізичний і психологічний тиск об`єднуються.

Психологічне цькування - насильство, пов`язане з дією на психіку, що наносить психологічну травму шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість. До цієї форми цькування можна віднести: -вербальне цькування, де знаряддям слугує голос (образливе ім`я, з яким постійно звертаються до жертви, обзивання, дражніння, зведення наклепів, поширення образливих чуток та ін.); - образливі жести або дії (наприклад, плювки в жертву або в її напрямку); - залякування (використання агресивної мови тіла й інтонації голосу для змушення дитини робити чи не робити щось), та інше.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про освіту" типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні постанови в справі суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що передбачено ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винуватість ОСОБА_4 у діях, передбачених за ч.1 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

-Довідкою про результати розгляду матеріалу ЖЄО №23266 від 26.12.2019 року за заявою ОСОБА_3 ;

-Заявою ОСОБА_3 від 25.11.2019 року, яка адресована директору КЗ «ХФМЛ №27»;

-Аудізаписом з уроків за участю ОСОБА_1 ;

-Розшифровкою файлі аудизапису;

-Письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 ;

-Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

У відповідності до ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Проаналізувавши письмові пояснення ОСОБА_1 в сукупності з поясненнями батька потерпілого та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинив діяння, передбачені ч.1 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення, яке виразилося в діянні учасників освітнього процесу, які полягали у психологічному насильстві стосовно неповнолітньої особи, внаслідок чого була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

Згідно зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 скоювалося останнім в період часу з травня 2018 року по 25.12.2019 року, тобто на час розгляду адміністративного матеріалу судом (15.04.2020 року) строки притягнення до адміністративної відповідальності вже сплинули.

Відповідно до п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 173-4 ч.1, 247 п.7, 283 - 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-4 КУпАП - закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.В. Чижиченко