Справа № 445/393/20
провадження № 3/445/236/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2020року суддя Золочівського районного суду Львівської області Пилип`як П. В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 081352 від 25.02.2020, ОСОБА_1 25.02.2020 року о 06 год. 20 хв., на автодорозі Тернопіль Львів Рава-Руська М09, 55 км, - м. Золочів, вул. Ст. Бандери № 13, керував автомобілем Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та звуковою сиреною не зупинявся. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі Рено Дастер, реєстраційний номер НОМЕР_2 вул. Ст. Бандери, №13.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 081352 від 25.02.2020, ОСОБА_1 25.02.2020 року о 06 год. 20 хв., на автодорозі Тернопіль Львів Рава-Руська М09, 55 км, - м. Золочів, вул. Ст. Бандери № 13, керував автомобілем Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду № 29, виданим 25.02.2020 Золочівською ЦРЛ.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Добушовський О.В. в залі суду пояснив, що ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень не вчиняв, подав заперечення на протоколи про адміністративні правопорушення, що ОСОБА_1 категорично заперечує, щодо доводів викладених у протоколах, оскільки він Правил дорожнього руху не порушував, автомобілем не керував, працівники поліції не зупиняли його, окрім того ніхто не ознайомлював його із складеними протоколами, не пропонував надати будь-які пояснення з приводу порушення Правил дорожнього руху.

Заслухавши пояснення адвоката Добушовського О.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 081352 від 25.02.2020, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі Рено Дастер, реєстраційний номер НОМЕР_3 на вул. Ст. Бандери, № АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що фабула правопорушення викладена у протоколі не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в рапорті, який доданий до матеріалів справи зазначено, що автомобіль Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернув на прилеглу територію до будинку № 13 по вул. Степана Бандери, м. Золочів, Львівської області, а водій ОСОБА_1 , вийшовши із автомобіля, побіг в напрямку вулиці Шухевича, де в подальшому на цій вулиці був виявлений працівниками поліції.

Також, із долученого до матеріалів компакт-диску із відеозаписом вбачається, що невідомий автомобіль відірвався від переслідування поліцейськими і на даному моменті відеозапис припиняється. Зазначені обставини суперечать викладеним в постанові обставинам та жодним чином не доводять факту того, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Окрім того, відеозапис не містить жодних інформативних позначень щодо дати та часу його здійснення, також із вказаного відеозапису неможливо встановити марку та реєстраційний номер автомобіля ймовірного правопорушника через недостатню якість відеозапису.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення обставин.

За приписами ст. 41 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказане положення стосується не лише кримінальних проваджень, але й адміністративних правопорушень, які в контексті Європейської конвенції захисту прав та основоположних свобод також трактуються як невеликі злочини.

Окрім цього, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче прибиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, з врахуванням того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 за вказаних у протоколах обставин, інших належних та допустимих доказів, вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122-2, 130, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т н о в и в:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, через Золочівський районний суд Львівської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. В. Пилип`як