ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року Провадження № 3/425/404/20

Справа № 425/888/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області, 18 березня 2020 року надійшов протокол серії ДПР18 № 202972 від 22 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який проживає за адресою: АДРЕСА_1 )за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином та від якого клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, суд розглянув справу без його участі.

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протокол, полягали у тому, що 22 лютого 2020 року о 08 годині 10 хвилин, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Соборності вулиця Леніна, водій ОСОБА_1 керував авто Hyundai Matrix, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або у медичному закладі категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Свідки, у судове засідання не з`явились, а ухвалою суду від 20 березня 2020 року, Голову Донецької облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації - ОСОБА_2 , серед іншого, було зобов`язано надати суду перелік закладів охорони здоров`я або лікарів, яким надається право (у тому числі й у позаробочий час та у вихідні дні) проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також адреси таких закладів. І ця ухвала була виконана.

І тому суд, на основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження і оцінки кожного зібраного особою, яка склала протокол доказу, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

Двадцять другого лютого 2020 року поліцейський Костянтинівського ВП ГУПП в Донецькій області старший сержант ОСОБА_3 , зупинивши транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , під час спілкування з останнім запропонував ОСОБА_4 проїхати у наркотичний диспансер для визначення ступеню наркотичного сп`яніння. Однак водій відмовився від запропонованого, оскільки поліцейським навіть не встановлювались ознаки сп`яніння (а.с.3 - диск).

І того ж дня, в присутності двох свідків, поліцейський склав протокол відносно ОСОБА_1 за порушення ним пункту 2.5 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 5 протокол).

І тут, суд одразу відзначає, що за даними протоколу серії ДПР18 №202972, який складено о 08 годині 30 хвилин відносно ОСОБА_1 , за відмову у присутності двох свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в закладі охорони здоров`я, свідками правопорушення зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.5 - протокол).

Наданий суду аудіо-відеозапис події, містить дані про те, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , були присутні якісь особи, однак встановлення їх осіб не зафіксовано, як не зафіксовано повідомлення цих осіб про те, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (і озвучені ці конкретні ознаки), які зазначені в протоколі. Як відбувалось спілкування свідків з поліцейським та які документи були ними складені та/або підписані, і як він встановлював особи свідків, суд встановити не може, оскільки будь-яких даних йому не надано (а.с.3-диск).

Суд враховує додані поліцейським до протоколу письмові поясненняОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 22 лютого 2020 року за якими, кожен з них вказав, що у його присутності ОСОБА_1 , який керував Hyundai, номерний знак НОМЕР_1 , було запропоновано пройти огляд на предмет встановлення ступеня наркотичного сп`яніння в медичному закладі в якого він відмовився. Але ці письмові пояснення, які написані здебільш друкованим шаблонним текстом, містять ідентичну інформації про те, що водій перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння «неестественный цвет лица, поведение не соответсвует действиям», але вказані пояснення не містять інформацію про те, що в присутності цих осіб, у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що вони мали змогу пересвідчитись у їх наявності, і, що саме такі ознаки стали підставою для його направлення для огляду у медичний заклад (а.с. 6,7). Більш того, ознаки сп`яніння вказані у письмових поясненнях відрізняються від тих, які вказані у протоколі.

При цьому, наданий суду аудіо-відеозапис події, також не містить відомостей про те, що у присутності цих осіб, які вказані у протоколі як свідки, були встановлені і озвучені поліцейським хоча би які-небудь ознаки сп`яніння та зроблена пропозиція пройти медичний огляд на стан саме наркотичного сп`яніння, і не вказано у якому конкретному закладі охорони здоров`я водію було запропоновано пройти огляд, більш того, цей відеозапис вказує на те, що поліцейський запропонував водію поїхати у медичний заклад (без назви) для встановлення ступеню наркотичного сп`яніння, а не для встановлення стану сп`яніння (а.с.3- диск).

І на підставі цих обставин, оцінюючи те, чи було вчинено ОСОБА_7 адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, застосовуючи наступні норми матеріального права, суд дійшов до таких висновків:

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) та інших законів України (стаття 2 КУпАП).

І, серед іншого, в силу положень частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням являється відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Названі положення, корелюються із положеннями пункту 2.5. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі за текстом - Правила дорожнього руху) якими встановлений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом з цим, вказані норми права, самі по собі не визначають того встановленого законодавством порядку, в якому водій повинен пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Положення статті 266 КУпАП, встановлені основні положення щодо порядку огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, підлягають огляду на стан сп`яніння поліцейським (з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків), а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. При цьому перелік закладів, яким надається право проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, затверджуються управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан наркотичного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, навіть буквальне тлумачення вказаної норми права вказує на те, що підставою проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є або незгода водія на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (у присутності двох свідків) або незгода водія з результатами такого огляду.

А в силу положень частини 5 статті 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, у тому числі наркотичного, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Встановлений порядок огляду осіб, які керували транспортним засобом на стан сп`яніння, більш деталізовано у "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Зокрема, положеннями пункту 2 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Тобто, адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП є не будь-яка відмова водія від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а така відмова, яка мала місце або після незгоди водія на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (у присутності двох свідків) або незгода водія з результатами такого огляду. При цьому, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я буде вважатись адміністративним правопорушенням тільки за умови, що поліцейський запропонував водію пройти такий огляд не у будь-якому закладі, а тільки у тому, якому надано право проводити огляд водія на стан наркотичного сп`яніння управлінням охорони здоров`я місцевої державної адміністрації.

Разом з цим суд відзначає, що в силу положень пункту 7 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, водій повинен направлятись не у будь-який заклад охорони здоров`я, якому надано право проводити огляд водія на стан наркотичного сп`яніння відповідним управлінням охорони здоров`я місцевої державної адміністрації, а саме у найближчий.

Отже, встановлений діючим законодавством порядок огляду водіїв, що керували транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння, вказує на те, що тільки таке діяння, як відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесено до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений для цього управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації, є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП (в частині відмови від проходження огляду).

При цьому, не кожна відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, буде вважатись правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, а тільки та, що мала місце у присутності двох свідків, щодо неупередженості яких не має сумніву, і у зв`язку із обґрунтованою (тобто за наявності ознак сп`яніння) та передбаченою вказаним порядком вимогою, зокрема вимогою поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що входить у перелік закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації, оскільки пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння не у найближчому закладі охорони здоров`я, що включений у цей перелік або в закладі, який взагалі не включений у цей перелік, забороняється.

І, що дуже важливо, така пропозиція повинна мати місце у присутності двох свідків, яким будуть озвучені ознаки сп`яніння, погоджені МОЗ та МВС, які на думку поліцейського є у водія, а той повинен відмовити.

Тобто свідки, повинні стати очевидцем настання як мінімум чотирьох умов: оголошення поліцейським, погоджених МОЗ та МВС ознак конкретного сп`яніння у конкретного водія, та пересвідчитись у їх наявності у водія; почути висунуту водію поліцейським передбачену законодавством вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння; почути або побачити (якщо мова іде про вчинення водієм певних дій з ухилення) відмову водія від проходження такого огляду.

Але надані суду докази у їх сукупності (а.с.1-33) вказують на те, що поліцейський жодного разу у присутності двох свідків, не оголошував будь-яких ознак сп`яніння, які на його думку були у ОСОБА_1 , а також не висував йому передбачену законодавством вимогу щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Суд не забезпечено доказами виконання поліцейським таких умов. Крім того, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, поліцейським не зазначено повної назви медичного закладу охорони здоров`я, тобто не можливо встановити, який саме заклад вказаний в направленні і чи був він найближчим (а.с. 8).

І як наслідок, відмова водія від пропозиції чи вимоги поліцейського будь-якого іншого змісту, у тому числі, але не виключно, пройти огляд на стан сп`яніння не у найближчому закладі охорони здоров`я, що включений у перелік або в закладі, який взагалі не включений у нього, тощо, не може вважатись відмовою водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

У цій справі, подія відбулась на території міста Костянтинівка Донецької області, а тому найближчим закладом охорони здоров`я, який мав право проводити огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння, в даному випадку, згідно з переліком (перелік лікувально-профілактичних закладів Луганської області, які мають право проведення медичних оглядів для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) затвердженим Департаментом охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації (а.с. 24-27), був Комунальне некомерційне підприємство «Наркологічний диспансер м. Краматорськ» (адреса: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вулиця Європейська, будинок 17).

Як вже вказувалось, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в частині відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, вважається відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме відповідно до встановленого порядку.

Однак, встановлені судом обставини у цій справі, які викладені вище, вказують на те, що 22 лютого 2020 року ОСОБА_1 взагалі не було названо медичний заклад в якому можливо пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3 диск).

Таким чином, за таких обставин суд констатує, що 22 лютого 2020 року ОСОБА_8 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, оскільки пропозиція відповідно до встановленого порядку, поліцейським висунута не була.

Тож, зважаючи на усі встановлені судом обставини, презумпцію невинуватості будь-якої фізичної особи, та відсутністю дотримання поліцейським обов`язкових передумов висунення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, і відсутністю доведеної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесено до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений для цього управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 , що мало місце 22 лютого 2020 року відсутня об`єктивна сторона, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення.

Відтак, в діянні ОСОБА_9 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки його діяння (відмова пройти огляд на стан сп`яніння не у найближчому закладі охорони здоров`я) не охоплюється об`єктивною стороною складу означеного правопорушення.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 , вчиненого ним 22 лютого 2020 року, провадження у справі слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1,2,7,9,40-1,130,221,245-254,266,268,271,276,279,280,283-285,287,294 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) закрити.

Постанову може бути оскаржено ОСОБА_1 шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Управлінню патрульної поліції в Донецькій області.

Суддя Д.С.Коваленко