Справа № 404/1526/20
Номер провадження 3/404/605/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Петров Роман Іванович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року, о 16-31 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , по вул. Яновського в м. Кропивницькому, був зупинений працівниками поліції, які після підозри щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, а також за місцем його реєстрації, однак вони повернулися до суду без вручення адресату.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ч. 17 ст. 6 цього Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які, зокрема, беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив, що місцем його проживання є АДРЕСА_1 , а тому безперечно розумів, що за вказаною ним адресою судом будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи.

З метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 прав судом використано усі можливі способи його сповіщення про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки поштою за місцем його проживання та реєстрації.

Проте, судом встановлено наступні обставини:

1) судові повістки направлялись за адресою фактичного місця проживання ОСОБА_1 , яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, та за місцем його реєстрації, однак вони повернулись до суду без вручення адресату;

2) суд здійснював виклики ОСОБА_1 в судове засідання, однак останній не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження;

3) жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 , а також про відкладення розгляду справи, до суду не було подано.

Таким чином, ОСОБА_1 було відомо, що судові повістки будуть йому направлятись за адресою, вказаною ним у протоколі, але своїми фактичними діями він ігнорує їх отримання, що вказує на його небажання брати участь в розгляді справи, при цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини та те, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, з урахуванням строків розгляду даної категорії справ, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333742 від 02.03.2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до матеріалів справи; довідкою про те, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також відеозаписом обставин правопорушення, з яких вбачається, що в зазначені в протоколі час та місці ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , та на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків.

Суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , надані останнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що він перебував на пасажирському сидінні і не керував вищевказаним автомобілем, а водій вийшов з автомобіля до приїзду працівників поліції, оскільки з відеозапису обставин правопорушення вбачається, що коли автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_2 , зупинився з водійського місця ніхто не виходив, а ОСОБА_1 повідомив, що водій вийшов, що вказує на намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене порушення.

З урахуванням викладеного призначаю ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. І. Петров