Справа №: 307/618/20
Провадження № 3/307/287/20
П О С Т А Н О В А

09 квітня 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, якi надійшли від Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за ст.124 Кодексу України про адмiнiстративнi правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В:

поліцейським Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Коршинським Б.Б., 24 лютого 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 , 24 лютого 2020 року, о 12 годині 30 хвилин, в с. Теребля, по вул. Центральній, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху і виїздом з узбіччя, не переконався в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 24 лютого 2020 року, приблизно о 12 год. 30 хв., він, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, рухався з мінімальною швидкістю по правій смузі руху, із с. Чумалево в с. Крива. В с. Теребля, біля ринку і АЗС, він вирішив зайти на ринок, і оскільки права обочина була зайнята, він включив сигнал лівого повороту, подивився в дзеркало заднього виду, де побачив автомобіль Renault Logan, який рухався позаду нього, і знаходився на значній і безпечній відстані, розпочав маневр повороту до лівої обочини. Коли його автомобіль практично завершив маневр та знаходився на лівій обочині, яка біля АЗС значно розширена і поступово переходить в територію останньої, автомобіль Renault Logan, наздогнавши та порівнявшись з його автомобілем, здійснив зіткнення з його автомобілем, зачепивши на ньому ліве крило і бампер. Крім цього зазначив, що автомобіль Renault Logan здійснив маневр обгону навпроти заїзду на вулицю, що розташована перед АЗС, тобто на перехресті.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 24 лютого 2020 року, приблизно о 12 год. 30 хв., він перебував в с. Теребля, біля ринку, і бачив, як в с. Теребля, біля ринку і АЗС, автомобіль Volkswagen Caddy, який рухався в напрямку смт. Буштино, включив сигнал лівого повороту та розпочав маневр повороту ліворуч. Незважаючи на те, що автомобіль Volkswagen Caddy практично завершив маневр та знаходився на лівій обочині дороги, біля АЗС, автомобіль Renault Logan, який рухався позаду автомобіля Volkswagen Caddy, розпочав маневр обгону, наздогнав його, порівнявся з ним та здійснив зіткнення, зачепивши на автомобілі Volkswagen Caddy ліве крило і бампер. Зазначив, що автомобіль Renault Logan здійснив маневр обгону навпроти заїзду на вулицю, що розташована перед АЗС, тобто на перехресті.

Із письмового пояснення ОСОБА_3 , яке долучене до матеріалів справи, вбачається, що вона 24 лютого 2020 року, близько 12 год. 30 хв., керувала автомобілем Renault Logan в с. Теребля. По головній вулиці, попереду, на обочині, з правої сторони, був припаркований автомобіль Volkswagen Caddy. Коли вона зрівнялася з даним автомобілем, останній здійснив маневр розвороту і вдарив її автомобіль в задню праву частину.

Із схеми місця ДТП, яке сталося 24 лютого 2020 року о 12 год. 30 хв. в с. Теребля, по вул. Центральній, вбачається, що навпроти АЗС, на лівому узбіччі дороги, знаходиться автомобіль Renault Logan, а позаду нього, автомобіль Volkswagen Caddy, автомобілі розташовані паралельно до проїзної частини дороги.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майн.

Згідно п.10.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (надалі ПДР України), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам рух.

Відповідно до п.п. "б" п.14.2. ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Згідно п. 1.10. ПДР України, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій); перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Підпунктом "а" п. 14.6. ПДР України встановлено, що обгін заборонено на перехресті.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Поліцейський Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 про те, що автомобіль Volkswagen Caddy розпочав маневр розвороту з правої сторони обочини, коли вона на своєму автомобілі порівнялася з ним, оскільки дані покази спростовуються показами ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Крім цього, пояснення ОСОБА_3 спростовуються схемою місця ДТП, з якої вбачається, що автомобілі розташовані не на проїзній частині дороги, а на обочині, з лівої сторони проїзної частини дороги, паралельно до неї, біля заїзду на АЗС.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що у справі відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 порушив п.10.1. ПДР України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко