Провадження № 3/161/4899/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Антонівка Луцького р-ну Волинської обл., громадянин України, має одну неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягався, не судимий, працює водієм у ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

09.10.2020 року о 08:25 год., в м. Луцьку по вул. Шевченка, 13-Б, ОСОБА_1 здійснював міське перевезення пасажирів за маршрутом № 31 на транспортному засобі БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, визначених у реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме: у кількості 21 пасажира, чим порушив вимоги п. 1 абз. 1 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 та пп. 7 п. 3 абз. 1 Постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав, суду пояснив, що 09.10.2020 року в ранкову пору він здійснював перевезення по маршруту № 31 із кінцевою зупинкою в с. Боголюби Луцького р-ну. При цьому, будь-якої вказівки з боку його роботодавця щодо надання послуг з перевезення лікарів до медичних закладів охорони здоров`я у нього не було. В той момент, коли він взяв до салону маршрутного транспортного засобу пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, був переконаний, що усі із них є лікарями. Просив суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) (далі Постанова № 641).

В свою чергу, Постановою № 641 було внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20.05.2020 р. № 392.

Відповідно до пп. 2 п. 11 Постанови № 641, - на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

В свою чергу, на території регіонів (адміністративно-територіальних одиниць), на яких установлено «жовтий», «помаранчевий» та «червоний» рівні епідемічної небезпеки вищевказана заборона встановлена також.

За таких обставин, станом на 09.10.2020 року для усіх без виключення осіб, які здійснюють регулярні та нерегулярні перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, у міському сполученні на території України існувало зобов`язання щодо здійснення таких перевезень в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Так, в ході розгляду даної справи, ОСОБА_1 особисто підтвердив ту обставину, що він, 09.10.2020 року о 08:25 год., в м. Луцьку по вул. Шевченка, 13-Б, здійснював міське перевезення пасажирів за маршрутом № 31 на транспортному засобі БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, визначених у реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме: у кількості 21 пасажира.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 066789 від 09.10.2020 року, складеним інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Сучком С.О. відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП (а.с. 2);

-відеозаписами із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського та його службового автомобіля на якому зафіксовано наступні обставини: 09.10.2020 року о 08:25 год. на зупинці громадського транспортного засобу із салону автобуса БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснює перевезення по маршруту № 31 в м. Луцьку, вийшло понад 10 пасажирів. Одночасно з цим, працівник поліції, після того, як вказана кількість пасажирів залишила маршрутний автобус, відразу зайшов до салону транспортного засобу та виявив, що у ньому перебувають пасажири в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу (усі місця для сидіння були зайняті та декілька пасажирів знаходилися у салоні в стоячому положенні. Надалі, в ході з`ясування обставин правопорушення, як ОСОБА_1 , так і пасажири, які були присутні в салоні транспортного засобу підтверджували той факт, що в маршрутному автобусі знаходилося більше осіб, ніж місць для сидіння (а.с.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до адміністративних правопорушень, що посягають на здоров`я населення, особа порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Так, визнання своєї вини ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, суд не відносить до щирого каяття у вчиненому, оскільки в ході розгляду справи останній надав пояснення, які не узгоджуються із обставинами, що зафіксовані на відеозаписах із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського та його службового автомобіля.

Зокрема, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що йому було достеменно відомо про пасажирів транспортного засобу, яких він прийняв до салону автобусу в кількості, яка перевищує кількість сидячих місць та які, на його переконання були працівниками медичних установ.

Однак, на відеозаписах із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського та його службового автомобіля достовірно зафіксовано, що із салону автобуса БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснює перевезення по маршруту № 31 в м. Луцьку, вийшло не менше чотирьох осіб раннього працездатного (молодого) віку (вочевидь, студенти). При цьому, поряд з ними вийшло також ще близько семи осіб.

В свою чергу, ОСОБА_1 в судовому засіданні не зміг пояснити суду ким саме являлися дані особи та яким чином він ідентифікував їх як лікарів.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що про ту обставину, що особи, які знаходилися в салоні автобусу були лікарями, ОСОБА_1 стало відомо вже після його зупинки 09.10.2020 року о 08:25 год., в м. Луцьку по вул. Шевченка, 13-Б працівниками поліції, а не у той момент, коли такі особи заходили в маршрутний транспортний засіб.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Суд враховує ту обставину, що недотримання ОСОБА_1 правил карантину під час здійснення перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, у міському сполученні, з урахуванням нинішньої ситуації в державі щодо темпів поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 та негативних наслідків, які вона собою несе, зважаючи на кількість осіб (значну скупченість), які знаходилися в маршрутному транспортному засобі (окрім зайнятих усіх сидячих місць, більше 13-ти пасажирів знаходилися в стоячому положенні), в повній мірі виключає підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності.

На переконання суду, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене, підірве як авторитет органів державної виконавчої влади, так і авторитет органів судової влади, а також сприятиме формуванню думки суспільства про безкарність за порушення правил карантину та порушуватиме принципи встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд наголошує, що, у даному випадку, дії ОСОБА_1 , які полягають у перевезенні пасажирів у маршрутному транспортному засобі з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, істотно посягає на здоров`я населення, чим завдає шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян та іншим цінностям, що охороняються законом.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., яке є мінімальною мірою покарання, передбаченою ст. 44-3 КУпАП.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 44-3, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська