П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2020 р. Справа № 596/389/20

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.,

при секретарі судового засідання Перцовій В.В.

за участю: особи, відносно якої

складено протокол про

адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в селищі Гусятин матеріали справи, які надійшли від Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, особи з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, одруженого, не працюючого, який 02 вересня 2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно матеріалів, які надійшли від Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №052447 від 30.12.2019 року ОСОБА_1 30.12.2019 року о 19 год. 05 хв. в смт. Гусятин, по вул. Б.Лепкого, керуючи автомобілем марки «РЕНО», д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинення транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі в с. Чабарівка шляхом утворення штучного затору, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП».

Особа, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що станом на день складання відносно нього вищевказаного протоколу він проживав у селищі Гусятин. Вказав, що під час руху автомобілем вказаним у протоколі, у с. Чабарівка, він не бачив автомобіля поліцейських, оскільки скрізь була «елюмінація, салюти». При складанні, у його присутності, поліцейськими відносно нього протоколу будь-яких свідків не було. Його затримали в с. Чабарівка за місцем проживання його дружини. Йому не відомо чи відносно нього була винесена постанова за не освітлення заднього номерного знака в автомобілі. Зазначені в протоколі свідки це є медики, яких при його затриманні не було. Також зазначив, що відносно нього поліцейськими 30.12.2019 року також були складені протоколи за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та за його супротив при затриманні. Із претензіями щодо складеного відносно нього поліцейськими протоколу він до керівництва поліції не звертався. Поважних причин не звернення не було.

Крім того вказав, що він заперечує щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.12.2019 року, оскільки вони не знали, що я водій.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у з`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби при цьому відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно п.3.2 ПДР України визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу неупередженого органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, який було переглянуто в судовому засіданні, з якого встановлено, що зафіксовані на ньому відомості не в повній мірі дають підстав вважати, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 ПДР України.

Долучені до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.12.2019 року суд не приймає до уваги, оскільки вони не мають правового значення при вирішенні даної справи, так як вказані особи не були очевидцями вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та присутніми на місці складання вищевказаного протоколу відносно останнього. Вказаний факт також підтверджується цим ж письмовими поясненнями вказаних свідків.

Таким чином, належних доказів, які б свідчили про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП матеріали справи, що були направлені до суду не містять. Крім того, таких доказів і не здобуто в ході судового розгляду справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час розгляду справи судом належним чином було з`ясовано всі обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення на підставі наданих доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені іншими належними та допустимими доказами, що є недостатнім для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП не доведена. Докази, досліджені судом, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.4 ПДР України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає до закриття.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 122-2, 247, 266, 276, 278-279, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повна постанова складена 13 квітня 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна