Єдиний унікальний номер: 375/691/20
Провадження № 3/379/524/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, розглянувши матеріали справи, що надійшли від Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП невідомо, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 до Таращанського районного суду Київської області від Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області після доопрацювання та оформлення, надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 057060, складений 04.06.2020 інспектором СРПП № 1 Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Василенком В.Ю., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП. Згідно протоколу, 04.06.2020 о 17 год 40 хв в смт Рокитне Київської області по вул. Піщана водій ОСОБА_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу та продовжив рух, після чого був зупинений шляхом блокування, чим порушив п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив.

Стаття 268 КУпАП визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою.

Таким чином, перешкоди для розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної - відсутні.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 256 КУпАП встановлює перелік відомостей, які повинні бути вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно вимог наведеної норми Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд встановив, що даний адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 надходив 30.06.2020 на розгляд суду. Судом було встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення було вказано на порушення ОСОБА_1 статті 122-2 КУпАП, яка має дві частини. Оскільки посадовою особою, яка складала протокол, не було зазначено частину статті, яка порушена ОСОБА_1 , даний адміністративний матеріал постановою суду від 11.08.2020 повернуто на дооформлення до Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області.

29.09.2020 адміністративний матеріал після дооформлення надійшов до суду. Як видно із матеріалів справи, всупереч вказаним вище вимогам закону, після направлення матеріалів на дооформлення до Рокитнянського ВП, посадовими особами не зазначено частині статті 122-2 КУпАП, за якою необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що стаття 122-2 КУпАП передбачає дві частини:

диспозиція першої частини зазначеної статті передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу;

диспозиція другої частини вказаної статті передбачає відповідальність за невиконання водіями транспортних засобів, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та/або вантажів, вимог уповноважених посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.

При цьому суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, та положення ст. 62 Конституції України, суддя вважає недоведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а тому його звинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, є недоведеним належними та допустимими доказами.

Викладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 122-2, 266, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: Зінкін В. І.