Справа № 214/833/20
3/214/680/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 квітня 2020 рокусуддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 56038705 від 08.01.2020 року, станом на 01.01.2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 68560,59 грн. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст.183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

Дослідивши письмові докази, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено в ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності була відсутня під час складання протоколу № 56038705 про аміністратвине правопорушення передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Проте, матеріли справи не містять жодних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував копію протоколу, останньому не були роз`яснені його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, таким чином, протокол складений з істотним порушенням вимог ст. 254 КУпАП.

Долучені до матеріалів справи державним виконавцем реєстри відправлених рекомендованих листів на адресу ОСОБА_1 ( а.с.12; 29) не можуть бути визнані судом належним доказом на підтвердження отримання останнім спірного протоколу № 56038705 від 08.07.2020 року та виконавчих документів у ВП № 56038613, так як відсутній опис відправлення та підтвердження про вручення їх адресату.

Недотримання положень ст. 254 КУпАП щодо вручення протоколу, на думку суду, є грубим порушенням права на захист і тягне визнання протоколу недопустимим доказом.

Крім того, відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Так, ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї.

При цьому для утворення складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

В свою чергу, державним виконавцем ОСОБА_2 під час складання протоколу не конкретизовано за який період у ОСОБА_3 станом на 01.01.2020 року утворилась заборгованість по несплаті аліментів в розмірі 68560,59 грн., тобто не в повній мірі зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність особи настає у разі виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З наявного в матеріалах справи розрахунок заборгованості по аліментам громадянина ОСОБА_3 , вбачається що за період з 08.12.2017 року по 01.01.2020 року заборгованість останнього по сплаті аліментів становить 68560,59 грн.

Закон України №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, що встановлює відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-1 КУпАП, набув чинності, через місяць з дня опублікування, а саме з 06 лютого 2018 року, та не має зворотної сили.

Тому, наданий державним виконавцем розрахунок за загальний період заборгованості зі сплати аліментів з 08.12.2017 року по 01.01.2020 року, не приймається судом до уваги через невизначеність.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, державним виконавцем до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження № 56038613 та доказів вжиття державним виконавцем будь-яких дій для визначення місця проживання, перебування чи реєстрації боржника.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч.1 ст. 183-1, п. 7 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя І.Б. Малаховська