Справа № 617/1642/20
Провадження № 3/617/765/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Вовчанський районний суд Харківської області у складі судді Глоби М.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вовчанську Харківської області матеріал, що надійшов з Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанська Харківської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, працюючого приватним підприємцем, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22.09.2020 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшов матеріал, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 620402 від 04.08.2020 року, відповідно до якого, 04.08.2020 року о 13 год. 45 год. ОСОБА_1 здійснюючи перевезення пасажирів на автомобілі мікроавтобус «Mersedes» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 341 км а/д Харків-Сімферополь, здійснював перевезення пасажирів в кількості шести осіб без засобів індивідуального захисту (без масок), чим порушив п.п.1,7 пункту 3 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року; п.п. 1.7 пункту 3 Постанови КМУ № 500 від 17.06.2020 року та Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, пояснив при цьому, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник адвокат Малойван Є.І. в судовому засіданні також просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що жоден нормативно-правовий акт, який зазначений у протоколі АПР18 № 620402 від 04.08.2020 р., не містить жодних вимог щодо заходів карантину, що свідчить про відсутність об`єкту адміністративного правопорушення. Також, до протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 620402 від 04.08.2020 р. окрім рапорту від 04.08.2020 року не додано жодних інших доказів вини ОСОБА_1 .

Відповідно до положень КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП настає у разі, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормам інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 620402 від 04.08.2020 року, вбачається, що 04.08.2020 року о 13 год. 45 год. ОСОБА_1 здійснюючи перевезення пасажирів на автомобілі мікроавтобус «Mersedes» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 341 км а/д Харків-Сімферополь, здійснював перевезення пасажирів в кількості шести осіб без засобів індивідуального захисту (без масок), чим порушив п.п.1,7 пункту 3 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року; п.п. 1.7 пункту 3 Постанови КМУ № 500 від 17.06.2020 року та Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 620402 від 04.08.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.п.1,7 пункту 3 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року; п.п. 1.7 пункту 3 Постанови КМУ № 500 від 17.06.2020 року та Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року. Але постанова КМУ № 392 від 20.05.2020 р. (в редакції станом на 04.08.2020 р.) не містить п. 3, оскільки він був виключений з неї на підставі постанови КМУ від 22 липня 2020 р. №641; п. 3 постанови КМУ № 500 від 17.06.2020 р. (в редакції станом на 04.08.2020 р.) має наступну редакцію: «Ця постанова набирає чинності з 22 червня 2020р., крім пункту 2 цієї постанови, який набирає чинності з дня її опублікування.» Цією постановою також вносилися відповідні зміни до інших постанов, які втратили чинність на підставі постанови КМУ від 22 липня 2020 р. № 641; постанова КМУ №211 від 11.03.2020 р. (в редакції станом на 04.08.2020 р.) не містить жодних пунктів, оскільки вони були виключені на підставі постанови КМУ №392 від 20.05.2020 р. Таким чином, жоден нормативно-правовий акт, який зазначений у протоколі АПР18 №620402 від 04.08.2020 р., не містить жодних вимог щодо заходів карантину, що свідчить про відсутність об`єкту адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обо`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушенняАПР18 620402 від 04.08.2020 року не додано жодних доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП окрім рапорту інспектора СРПП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 04.08.2020 року. Однак, у розумінні ст. 251 КУпАП такий рапорт не може вважатися належним і допуститим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, тому протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 620402 від 04.08.2020 року, складений стосовно ОСОБА_1 не може бути визнаний достатнім та беззаперечним доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається із вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 620402 від 04.08.2020 року, у графі «до протоколу додається» зазначено: відео в архіві.

Однак, будь-яких доказів відео фіксації вказаного адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, також відсутні відомості про свідків, які могли б підтвердити або спростувати факт керування ОСОБА_1 автомобілем, без засобів індивідуального захисту.

Таким чином, з урахуванням того, що в матеріалах відсутні докази відео фіксації обставин правопорушення та свідків, які б підтвердили чи спростували викладені в протоколі обставини, суд приходить до висновку про недоведеність належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем, що надає послуги з перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 620402 від 04.08.2020 року, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а саме: перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту.

Суб`єктом відповідальності за ст. 44-3 КУпАП у даному випадку є особи, які перебувають в громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Однак, з наявних у суду матеріалів не вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автобусом без вдягнутих засобів індивідуального захисту, в наданих матеріалах взагалі відсутня інформація про це.

Отже поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 620402 від 04.08.2020 року, неконкретизовано склад адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту протоколу неможливо встановити, які саме дії ставляться у вину ОСОБА_1 : відсутність у водія засобів індивідуального захисту під час перевезення ним пасажирів, або ж нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

Вказані недоліки заважають своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності із законом, забезпечити виконання винесеної постанови за результатами розгляду, а також виявленню причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення, запобіганню правопорушенню, вихованню громадянина у дусі додержання законів, зміцнення законності, забезпечити виконання винесеної постанови за результатами розгляду, а саме надходження до державного бюджету судового збору, що є необхідним при накладенні стягнення за вчинене.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даного приводу слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У справі «Малофєєва проти Росії» ЄСПЛ серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, суд приходить до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення була неправильно застосована норма матеріального права, тому вказаний протокол про адміністративне правопорушення слід визнати складеним з порушення вимог ст. 256 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати доказом вини ОСОБА_1 .

Таким чином, в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44-3, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Вовчанський районний суд Харківської області.

Суддя -