Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/1691/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши у м.Маріуполі матеріали, які надійшли з відділення Військової служби правопорядку військова комендатура м.Маріуполя про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , військовослужбовця, водія-кочегара взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу, ОСОБА_1 12.03.2020 року о 14-30 годин біля будинку №150 вул.Челюскінців в Кальміуському районі м.Маріуполя, керуючи автомобілем «ЗІЛ-131» номерний знак НОМЕР_3 , перед початком руху, а саме перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП не визнав та зазначив, що є військовослужбовцем за контрактом, проходить службу на посаді водія-кочегара взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 . 12.03.2020 року був відряджений до КП «Вода Донбасу» для заправки водою та доставки її у розташування військової частини, приблизно о 14-30 годин, керував автомобілем «ЗІЛ-131» номерний знак НОМЕР_3 , по вул.Челюскінців в Кальміуському районі м.Маріуполя, під`їжджаючи до повороту до КП «Вода Донбасу», показав сигнал повороту ліворуч, знизив швидкість, переконався, що перешкод для здійснення маневру не має, здійснивши поворот, зупинився перед воротами підприємства, очікував на відкриття, після чого заїхав на подвір`я та почав загрузку водою. У цей час до нього підійшов чоловік у цивільному одязі, який не назвався, але повідомив, що сталося ДТП та він нібито покинув місце його вчинення. На що він категорично заперечив. За проханням чоловіка вони вийшли на дорогу та побачили припаркований на узбіччі легковий автомобіль, на якому на правій задній двері мались характерні сліди від удару о стійку автобусної зупинки, а на лівій стороні було пошкоджено дзеркало. Ще чоловік пояснив, що в результаті ДТП лопнуло лобове скло, вимагав 35000 грн. на ремонт. Не погодившись з почутим, він відмовився виплачувати будь-які гроші та повідомив про подію своєму безпосередньому керівництву, від хвилювання йому стало погано, а тому були викликані швидка допомога та поліцейські. Також зазначив, що під час події, з ним в автомобілі весь час знаходився ще один військовослужбовець ОСОБА_2 . По приїзду поліцейські проводили якісь заміри на дорозі, проте участі в них він не брав, оскільки через підвищення тиску йому надавалась медична допомога, а схему ДТП складали вже за його участю та в його присутності. Жодного пошкодження на його автомобілі не малось. Зауважив, що має водійський стаж відповідної категорії 5 років, учасником ДТП жодного разу не був, 12.03.2020 року алкоголю, ліків, наркотичних засобів не вживав. Пошкоджений транспортний засіб взагалі на дорогі не бачив, на його думку, чоловік сам не впорався в керуванням через велику швидкість руху. 29.10.2020 року до судового засідання не з`явився.

Захисник Резніченко В.О., який діє на підставі договору про надання правовничих, юридичних, адвокатських послуг від 13.04.2020 року, 29.10.2020 року до судового засідання не з`явився. 15.09.2020 року через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю складу правопорушення, мотивуючи тим, що провину у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 не визнає, вважає, що належні докази вчинення останнім вищевказаного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_3 , який є іншим учасником ДТП, допитаний в судовому засіданні пояснив, що 12.03.2020 року приблизно о 14-30 годин керував автомобілем «ВАЗ 21104» державний номерний знак НОМЕР_4 з с.Сартана в напрямку с.Волонтерівка Кальміуського району м.Маріуполя, у автомобілі знаходився один, швидкість авто складала 50-60 км/год. Попереду нього їхав військовий транспортний засіб, який він вирішив обігнати. Під час здійснення маневру обгону зліва, військовий автомобіль почав також здійснювати поворот вліво. Оскільки його автомобіль був практично посередині військового автомобілю, він, застосувавши гальмування, почав уходити вправо, проте стався удар в його заднє ліве колесо, машину відкинуло на узбіччя та сталось зіткнення зі стійкою автобусної зупинки. Зупинившись він побачив пошкодження та пішов до водія військового автомобіля, який на той час заїхав до воріт підприємства поруч. Поспілкувавшись з водієм, останній пояснив, що не помітив його автомобіль на дорозі. Були викликані працівники поліції, а також військові, які склали протоколи як відносно нього, так і відносно іншого учасника ДТП. Аналогічні пояснення він давав і місці складання протоколів. Пошкоджень на військовому автомобілі він не бачив. За результатами складеного відносно нього адміністративного протоколу, судом винесено постанову, провину він визнав за порушення вимог п.12.1 та 13.1 ПДР, оскільки дійсно не дотримався відповідної дистанції під час руху.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 перебував у безпосередньому його підпорядкуванні, 12.03.2020 року за його наказом, він разом з військовослужбовцем ОСОБА_2 , були відряджені на автомобілі «ЗІЛ-131» номерний знак НОМЕР_3 до КП «Вода Донбасу» для заправки водою та доставки її у розташування військової частини. Приблизно о 14-40 годин ОСОБА_1 за телефоном повідомив про ДТП, прибувши на місце події, він безпосередньо поспілкувався з іншим учасником ДТП, цивільною особою, який запропонував сплатити 1500 доларів США за ремонт його автомобілю, який нібито був пошкоджений військовим транспортом. Також зазначив, що особисто оглянув військовий автомобіль та жодного пошкодження на ньому не було. Були викликані працівники поліції та військова служба безпеки дорожнього руху, які складали відповідні матеріали та схеми, при цьому інший учасник ДТП постійно плутався у своїх поясненнях, ніяк не міг вказати з якої сторони він дійсно здійснював маневр обгону та як саме сталось ДТП. Згодом працівники поліції його відпустили, а чи складали відносно протокол йому не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив обставини вказані ОСОБА_1 у судовому засіданні. Зазначив, що 12.03.2020 року він разом з останнім, були відряджені на автомобілі «ЗІЛ-131» номерний знак НОМЕР_3 до КП «Вода Донбасу» для заправки водою та доставки її у розташування військової частини. Він постійно знаходився в автомобілі під час руху, ОСОБА_1 є досвідченим водієм, уважним, під час поїздки його нічого не відволікало.

Інспектор відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху Мачулян Ю.В., який також був допитаний у судовому засіданні, пояснив, що 12.03.2020 року приблизно о 15 годині отримав повідомлення від чергового військової комендатури про ДТП з участю військового транспорту та військовослужбовця, виїхавши за місцем пригоди м.Маріуполь, Кальміуський район, вул.Челюскінців, побачив, що на місці вже працюють працівники поліції. Зі слів іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , водій військового транспорту, не показавши сигналу повороту, почав здійснювати маневр повороту ліворуч, в результаті чого сталось ДТП. На автомобілі «ВАЗ» з ліва були пошкодження, а саме пошкоджено ліві передні двері зі сторони водія, було відсутнє дзеркало, уламки якого мались на проїжджій частині. Ще була подряпина, але зі слів самого ОСОБА_3 вона сталась раніше, а не під час вказаного ДТП. З права були пошкодженні задні праві двері біля правого заднього крила, зі слів ОСОБА_3 це сталось під час в`їзду у опору автобусної зупинки, оскільки намагався зупинити свій транспортний засіб та об`їхати військовий автомобіль. ОСОБА_1 , в свою чергу, пояснював, що керував автомобілем «ЗІЛ-131» номерний знак НОМЕР_3 , по вул.Челюскінців в Кальміуському районі м.Маріуполя, під`їжджаючи до повороту до КП «Вода Донбасу», за 50 метрів показав сигнал повороту ліворуч, знизив швидкість, переконався, що перешкод для здійснення маневру не має, здійснивши поворот, зупинився перед воротами підприємства, очікував на відкриття, після чого заїхав на подвір`я та почав загрузку водою, у цей час до нього підійшов чоловік у цивільному одязі, який почав звинувачувати у вчинені ДТП. На своїх поясненнях ОСОБА_1 наполягав. Згодом працівники поліції відмовились складати протокол відносно ОСОБА_3 , тому через службу «102» було викликано слідчо-оперативну групу та вже разом з відповідальним по ДТП ним було опитано учасників ДТП, зроблено відповідні заміри та складено схему, зауважень до якої ніким не вносилось. Ним особисто було оглянуто військовий транспорт, пошкоджень він не мав, усі прилади (габарити, світлові покажчики поворотів, гальма та інше) у робочому стані. Оскільки учасником ДТП був військовий транспорт під керуванням військовослужбовця, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 складався ним як інспектором відділення ВІБДР. Щодо провини іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 вважає також наявним порушення ним п.12.1 ПДР, проте протокол відносно цивільної особи складають органи поліції, а тому вказане рішення приймалось інспектором Кальміуського ВП.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, вивчивши матеріали справи, прийшла до того наступного висновку.

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідальність за ст.124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.05.2020 року по справі призначено автотехнічну експертизу.

Відповідно до повідомлення судового експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Кривопляс О.С. №1/19-210 від 11.06.2020 року, проведення призначеної судом авто технічної експертизи не виявляється можливими через відсутність (не надання) додаткових вихідних даних.

Зважаючи на викладене, вирішити в даному випадку питання чи є в діях водія автомобіля «ЗІЛ-131» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 невідповідність вимогам ПДР України та чи знаходиться дана невідповідність у причинному зв`язку з наслідками ДТП, суддя не має можливості внаслідок відсутності чітких первинних вихідних даних з місця ДТП, складення схеми місця ДТП з достатньою послідовною інформацією та пояснень водіїв щодо механізму утворення аварійної ситуації, які достатньо різняться між собою.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини ,що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстава для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 12.03.2020 року за ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124 КУпАП закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Т. В. Пустовойт