Номер провадження: 33/813/426/20
Номер справи місцевого суду: 518/1354/19
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №074055 від 28.08.2019 року ОСОБА_1 , 28.08.2019 року о 07 год.45 хв., в Ширяївському районі, на а/д Р-71, керував мопедом Хонда ТАКТ, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року, закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що жодного виклику до суду не надходило, отримав постанову суду першої інстанції листом 05.12.2019 року, що підтверджується поштовим відправленням, тому не міг у встановлений законом строк оскаржити її в апеляційному порядку.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що працівники поліції зупинили його з дружиною так як він перебував без шолома за кермом мопеда, а склали протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що взагалі не має водійського посвідчення та ніколи не мав. Працівниками поліції було порушено Порядок проходження огляду, що визначений у ст. 266 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, надав апеляційному суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку із чим, на підставі положень ч. 2 ст. 268 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду зміні виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, …

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, … справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з тверджень апелянта та підтверджується матеріалами справи, справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 .

В матеріалах справи (а.с. 16) міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 , однак не містить інформації, підтверджуючої її отримання останнім, зокрема його особистого підпису про повідомлення йому часу та місця судового розгляду, а містить лише відправлення №384, з якого не вбачається належного вручення судової повістки ОСОБА_1 (а.с. 17).

На підтвердження доводів апелянта про те, що ним копію постанови суду першої інстанції було отримано лише 05.12.2019 року, то матеріали справи містять супровідний лист, яким районним судом направлено копію постанови ОСОБА_1 28.11.2019 року.

Зазначені обставини свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі апелянта.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта про те, що працівниками поліції було порушено Порядок проходження огляду, що визначений у ст. 266 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №074055 від 28.08.2010 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 ..

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №074055 від 28.08.2019 року (а.с.2) вбачається, що ОСОБА_1 , 28.08.2019 року о 07 год.45 хв., в Ширяївському районі, на а/д Р-71, керував мопедом Хонда ТАКТ, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Більш того, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 особисто зазначив, що випив пляшку пива, після чого керував мопедом Хонда ТАКТ, від проходження огляду в лікарні відмовився.

Дані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.4).

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції послався на характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, та особу правопорушника.

Разом з тим, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з`ясував, чи мав ОСОБА_1 посвідчення водія, тобто законного права на керування транспортними засобами, передбаченого положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

З отриманої апеляційним судом довідки, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області випливає, що ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Відповідно до статті 1 закону України «Про автомобільний транспорт» - водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами, що підтверджується наданою до апеляційного суду довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, а тому і позбавити його цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Районний суд зазначеного не врахував, та застосував адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ст.130ч.1 КУпАП, якою визначено, що відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння настає у разі допущення такого правопорушення іншими особами, відносно яких можливо застосувати лише стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У даному випадку, ОСОБА_1 , як особа, що допустила правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП та не має права керування транспортними засобами є іншою особою, а тому відносно нього можливо застосувати адміністративне стягнення лише у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частини накладеного на ОСОБА_1 стягнення, з урахуванням редакції санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - змінити, виключивши з резолютивної частини постанови рішення місцевого суду щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарження не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов