ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/922/20

Провадження № 3/568/1343/20

29 жовтня 2020 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, (права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та вимоги ст. 63 Конституції України роз`яснені),

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №330846 від 15.08.2020, ОСОБА_1 15 серпня 2020 року о 05 год. 45 хв. в с.Опарипси по вул. Довбуша, 28, керував транспортним засобом Toyota Seqvoia д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest №6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

09.10.2020 року в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що в той день транспортним засобом не керував, на місці зупинки транспортного засобу відмовлявся від проходження огляду та на полягав на проведенні такого огляду у медичному закладі. Однак його вимоги, поліцейські проігнорували та склали протокол про адміністративне правопорушення, яке полягає у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому він самостійно поїхав до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, згідно висновку щодо результатів медичного огляду результат 0,00 проміле. Також зауважив, що в протоколі допущено помилки не вірно вказано місце вчинення правопорушення вул.Довбуша, 38 с.Опарипси, оскільки такої вулиці в с.Опарипси не існує. Автомобіль був зупинений працівниками поліції в с.Опарипси вул..Бродівська. Також в порушення вимог закону, працівниками поліції йому не було роз`яснено прав, не було повідомлено про причину зупинки. Протокол в справі про адміністративне правопорушення в його присутності та в присутності свідків не складався.

Захисник Лішневець І.П. просив закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність вини ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення містить ряд недоліків: виправлення дати складення протоколу, некоректне місце складення протоколу та місце вчинення правопорушення АДРЕСА_2 . Окрім того, ОСОБА_1 наполягав на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, однак працівниками поліції в заклад охорони здоров`я не направлявся. 15 серпня 2020 року о 09 годині 03 хвилини, тобто через 1 годину 30 хвилин після складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , з власної ініціативи, пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в Радивилівській районній лікарні, висновок якого є негативним.

Свідок ОСОБА_2 , допитаний в судовому засіданні, повідомив, що 15.08.2020 року він керував належним йому транспортним засобом Toyota Seqvoia д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 перебував в автомобілі разом з ним. На вимогу працівників поліції, він зупинив транспортний засіб. З автомобіля вийшов ОСОБА_1 , щоб з`ясувати причину зупинки. В подальшому працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 15.08.2020 року він їхав з ОСОБА_2 на автомобілі Toyota Seqvoia. на автозаправці VOG до них в автомобіль підсів ОСОБА_1 . Після того, як вони виїхали із заправки, їх зупинили працівники поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює в Радивилівському ВП. 15.08.2020 року був в наряді та здійснював патрулювання. В с.Опарипси по вул..Бродівській побачив автомобіль ОСОБА_2 та біля нього стояв патрульний автомобіль. Зупинився, запитав чи не потрібна допомога, в той час ОСОБА_1 розмовляв з поліцейським.

В судовому засідання свідок ОСОБА_5 пояснив, що 15.08.2020 року був в добовому наряді разом з ОСОБА_4 В с.Опарипси побачили, що стоїть автомобіль патрульної поліції, зупинившись, запитали чи не потрібна допомога. Неподалік патрульного автомобіля стояв автомобіль Toyota Seqvoia, за кермом якого перебував ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 15.08.2020 року неподалік стаціонарного посту поліції в с.Опарипси, побачив патрульний автомобіль, біля якого стояв ОСОБА_1 . Іншого автомобіля, окрім патрульного, поблизу не було. ОСОБА_1 неодноразово казав, що згідний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що разом з ОСОБА_6 15.08.2020 року мали їхати в Рівне, для цього поїхали в с.Опарипси, де розташований стаціонарний пост поліції. Побачили, що неподалік стоїть автомобіль патрульної поліції, а біля нього стоїть ОСОБА_1 . Хвилин через 20 під`їхав інший патрульний автомобіль. Поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 погоджувався пройти такий огляд в медичному закладі.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_8 , який повідомив, що працівники поліції запросили його бути свідком. Патрульні пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд у медичному закладі від працівників поліції він не чув. ОСОБА_1 сам неодноразово пропонував пройти огляд в медичному закладі. Він підписав якийсь бланк та поїхав, тому що поспішав. Що саме він підписував не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що їхав автомобілем разом з ОСОБА_8 . Їх зупинили працівники поліції та запропонували бути свідком. Патрульні пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, однак ОСОБА_1 наполягав, щоб огляд був проведений в медичному закладі. Патрульні йому не пропонували проїхати в лікарню для освідчення. Він підписав якийсь документ, та вони з ОСОБА_8 поїхали.

Допитаний в судовому засіданні інспектор взводу УПП в Рівненській області Ящук О.І. вказав, що під час патрулювання був зупинений автомобіль Toyota Seqvoia під керуванням ОСОБА_1 . Посвідчення водія ОСОБА_1 не пред`явив, тому його особа була встановлена згідно бази ІПНП АРМОР. Щодо місця складення протоколу про адміністративне правопорушення с.Опарипси вул.Довбуша, 38 пояснив, що таку адресу перевірив по геолокації, те що вул.Довбуша в с.Опарипси немає, він не знав. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі в присутності двох свідків.

Вислухавши всіх учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними признаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду в установленому законом порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Разом з тим, відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди воді на проведення зазначеного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Так, в доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, інспектором до протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення водія на огляд до медичного закладу, де зазначено в графі «на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» вказано - «не доставлявся». Посадова особа, яка оформляла вказане направлення ОСОБА_1 до Радивилівської районної лікарні не вказана, підпис відсутній.

Окрім того, відповідно до п.3 Порядку КМУ огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно до п.6 Порядку КМУ та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такій огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно в присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, у протоколі зазначено про пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак, як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак наполягав на проведення медичного огляду у медичному закладі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що процедура проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , була порушена.

Стороною захисту подано суду висновок від 15.08.2020 року чергового лікаря КНП «Радивилівська районна лікарня» ОСОБА_10 , яким встановлено, що 15.08.2020 року о 09 год. 03 хв. у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Окрім того, на виконання вимог п.2.7 Інструкції по оформленню матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2001 року N 185, до протоколу залучаються матеріали, які підтверджують факт здійснення адміністративного правопорушення (рапорту посадовців, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення та ін.).

До протоколу в справі про адміністративне правопорушення долучено CD-диск з відеозаписом, поданий працівниками поліції на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, вказаний диск з відеозаписом не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №330846 від 15.08.2020 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а відтак суд визнає його неналежними доказами, як відеозапис незрозумілого походження відео файлів, їх носіїв.

Діючим КУпАП не оговорено підстав для визнання доказів недопустимим, а тому потрібно застосувати до цих правовідносин аналогію Закону, а саме ст.87 КПК України.

Поряд з цим, за вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП встановлення поліцейським ознак сп`яніння в особи, що керує транспортним засобом є правовою підставою для огляду на стан сп`яніння та/або направлення такої особи для огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З системного аналізу ст.ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП слідує, що в разі складання відповідного адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП стосовно певного водія, відносно останнього повинні одночасно бути застосовані наступні заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення: зокрема вилучення посвідчення водія; відсторонення від керування транспортними засобом; огляд на стан сп`яніння, натомість відносно ОСОБА_1 не було застосовано заходу забезпечення безпеки дорожнього руху, шляхом відсторонення водія від керування транспортним засобом. Окрім того, як вказано свідками події, які були допитані в судовому засіданні, на місці вчинення правопорушення ОСОБА_1 знаходився лише патрульний автомобіль, іншого автомобіля не було.

Відповідно до вищеперерахованих вимог, працівниками поліції не здійснено всіх необхідних дій для встановлення, з`ясування та фіксування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення складено з численними порушеннями вимог КУпАП, тому не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих доказів того, що працівником поліції було виконано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735, слід вважати, що в такому випадку, через порушення положень зазначених нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутнє порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо, зокрема відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 247, 251 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Повний текст постанови виготовлено 03.11.2020 року.

Суддя В.О.Троцюк