Справа № 127/4329/20
Провадження № 33/801/262/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу розміром 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн 40 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно неї закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що її було протиправно зупинено працівником поліції; їй не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів; в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд; судом порушено вимоги ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів; свідки при зупинці транспортного засобу були відсутні; письмові пояснення свідків суперечать змісту складеному поліцейським протоколу щодо часу відмови від проходження огляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364487, складеного 08.02.2020 поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Бойко І.М. о 13 год. 49 хв., 08.02.2020 о 12 год. 58 хв. в м. Вінниці по вул. Якова Шепеля водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом MERCEDES BENZ E290 TD з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло). Від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП ВОНД «Соціотерапія» ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/2758.

Зокрема, в пункті 2 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тому безпідставними є твердження ОСОБА_1 про те, що їй не пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський одразу ж направляє особу до закладу охорони здоров`я і такий огляд на місці зупинки не проводиться.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про відсутність в матеріалах справи направлення її на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв її у заклад охорони здоров`я для проходження огляду. Однак, такі твердження не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому необхідності видавати направлення для проходження такого огляду не було.

При цьому, сама ОСОБА_1 ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не заперечувала того факту, що поліцейським було запропоновано їй пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу відхиляються апеляційним судом, оскільки це не впливає на наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, так як у разі незгоди апелянта із зупинкою транспортного засобу він не позбавлений можливості оскаржити дії працівників поліції.

Безпідставними також є твердження апелянта про відсутність свідків при зупинці транспортного засобу, оскільки у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я присутність двох свідків необхідна при складанні поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення (п. 8 Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103).

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила наявність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначення ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про тре, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зафіксована суть порушення, а саме які її дії, на переконання працівника поліції, вона вчинила по ухиленню від проходження огляду є голослівним, оскільки спростовується змістом самого протоколу, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом вимог ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, ОСОБА_1 не зазначає, в чому саме це порушення полягає.

До апеляційної скарги додано довідку №200 від 08.02.2020, видану черговим лікарем КЗ ВОНД «Соціотерапія», відповідно до якої ОСОБА_1 звернулася до медичного закладу для проходження огляду в порядку самозвернення.

Апеляційний суд вважає, що необхідності в проходженні огляду на стан сп`яніння по самозверненню у ОСОБА_1 не було, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення вона притягається до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке не пов`язане з перебуванням у стані сп`яніння - за відмову від проходження огляду.

Крім того, в згаданій довідці зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Саме визнання ОСОБА_1 факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків має вирішальне значення для встановлення її винуватості в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і при визнанні даного факту не можна говорити про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого, в даному випадку, полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало