ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/821/134/20Головуючий по І інстанції Савенко О.М.
Справа № 691/1459/19 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кучеренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

встановив :

ОСОБА_1 , 16.11.2019 о 23 год. 10 хв. по вул. Миру в м. Городище, Черкаської області, керував автомобілем «OPEL OMEGA» НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2020 року, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, звільнивши його від адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своєї апеляції вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки місцевим судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, на його думку, не проаналізував та не врахував подане адвокатом Кучеренко Н.В., клопотання та довідку про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні. Недотримання судом вимог ст.268 КУпАП спричинило порушення права апелянта на захист своїх інтересів, що на його думку, є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду. Вказане свідчить про недотримання судом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.

Крім того, вказує апелянт, що 16.11.2019 року він доручив автомобіль «OPEL OMEGA» НОМЕР_1 своєму товаришу ОСОБА_2 для його власних потреб та не керував ним, а матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів його вини у правопорушенні. Зазначає, що судом першої інстанції під час винесення постанови неповно з`ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Вивчивши матеріали провадження, заслухавши думку адвоката Кучеренко Н.В., пояснення ОСОБА_1 , в підтримку апеляційних вимог, пояснення свідка ОСОБА_2 , який вказав, що саме він керував автомобілем ОСОБА_1 на прохання останнього, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу без присутності особи, стосовно якої складений протокол, істотно порушив право ОСОБА_1 на захист в контексті права особи на справедливий суд відповідно до положень ст. 6 ЄКПЛ, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків тощо.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа розглядається в присутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Законодавець чітко вказав, що під час відсутності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Між тим, на думку суду апеляційної інстанції, ці вимоги судом першої інстанції не дотримані. У матеріалах справи немає будь-яких достовірних даних про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи щодо нього, а також в матеріалах справи відсутні підтвердження, що він отримував судові повістки. Із матеріалів справи лише вбачається те, що апелянту неодноразово направлялись судові повістки, проте він їх не отримував, оскільки на таких зазначена не вірна адреса проживання ОСОБА_1 , а тому судові виклики були повернуті по закінченню терміну зберігання (а.с.15,19,25). Таким чином, немає об`єктивних даних про те, що він був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Твердження місцевого суду про те, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином не відповідає вимогам Закону.

Крім того, згідно довідки Городищенського РТМО ОСОБА_1 з 11.02.2020 року і на момент розгляду справи перебував на стаціонарному лікуванні, проте суд не надав належної оцінки даним обставинам та розглянув справу без участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанову не можна визнати законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням права особи, яка притягується до відповідальності на захист.

Вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження стосовно нього в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що на теперішній час закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.1 ст.38 КУпАП, то згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, п.7 ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко