П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2020 Справа №607/12349/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, жителя

АДРЕСА_1 , ФОП

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 715746 від 14.07.2020 року, 02.07.2020 року о 20 год. 20 хв. власник ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Протасевича, 22 в м. Тернопіль, ОСОБА_1 , допустив перебування за одним столом більше чотирьох відвідувачів, чим порушив вимоги п. 3 постанови Головного державного санітарного лікаря № 32 від 02.06 .2020 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 715747 від 14.07.2020 року, 04.07.2020 року о 21 год. 39 хв. власник ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Протасевича, 22 в м. Тернопіль, ОСОБА_1 , допустив перебування на танцполі відвідувачів без одягнутих масок, чим порушив вимоги п. 11 постанови Головного державного санітарного лікаря № 32 від 02.06.2020 року та пп. 1 п.3 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причину неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить на наступного висновку.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3КУпАП полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Відповідно до пп.1 п. 3 постанови Кабінету міністрів України № 392 від 20.05.2020 рокуна період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

У відповідності до п. 3 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) затверджених постанови Головного державного санітарного лікаря № 18 від 09.05.2020 року в редакції постанови Головного державного санітарного лікаря № 32 від 02.06.2020 року у закладі громадського харчування забезпечується дотримання відстані не менше 1,5 м між сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), якщо столи не відокремлені один від одною суцільною перегородкою.

Згідно п. 11 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) затверджених постанови Головного державного санітарного лікаря № 18 від 09.05.2020 року в редакції постанови Головного державного санітарного лікаря № 32 від 02.06.2020 року відвідувачі повинні заходити до закладу та пересуватися по ньому вдягненими в захисну маску, що прикриває ніс та рота (крім часу сидіння за столом з цілю приймання їжі та/або напоїв).

Так, положення Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постанови Головного державного санітарного лікаря не містять прямої заборони вчинення будь-яких дій громадянами чи посадовими особами або обов`язку вчинення чи утримання від вчинення таких дій.

В силу ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже, у даному конкретному випадку необхідно встановити, які саме обов`язки покладались на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо), та які з цих правил чи норм порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які конкретно дії повинен був вжити ОСОБА_1 для виконання вимог, передбачених даним нормативно-правовим актом щодо заборони перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот.

Також, матеріалами справи не доведено здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в закладі ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та покладення на нього обов`язків щодо виконання вимог постанови Головного державного санітарного лікаря № 32 від 02.06.2020 року.

Також, у протоколах про адміністративне правопорушення серії АПР18 715746, АПР18 № 715747 від 14.07.2020 року не зазначено свідків, які були очевидцями події. Жодних письмових пояснень свідків чи ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Долучені до матеріалів справи рапорти працівників поліції від 02.07.2020 року, від 04.07.2020 року не можуть слугувати беззаперечним доказом, який виключає «розумний» сумнів, оскільки самі по собі є лише описанням обставин адміністративного правопорушення, викладених у протоколі.

Крім того, оглянуті в судовому засіданні відеоматеріали не містять дати та часу, місця здійснення відеозапису та відповідно не доводять здійснення ОСОБА_1 дій, що полягають у допущенні перебування відвідувачів без одягнутих масок.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним, що полягають у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин вважаю, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ст.44-3 КУпАП слід провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання такої постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяК. М. Грицай