Номер провадження: 33/813/356/20
Номер справи місцевого суду: 522/440/20
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.,

потерпілого - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду особа, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 МК України. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суддя районного суду не надав належної оцінки обставинам справи та доказам, які на переконання сторони захисту вказують на відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_2 та його захисника Казарновського О.Л., які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до оскаржуваного рішення районного суду, 15 грудня 2019 року, о 17 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «JEEP» державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Одесі по вул. Черняховського в напрямку площі 10 квітня, напроти будинку №18, перед початком зміни напрямку руху, не переконався що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював рух в попутному напрямку по смузі зустрічного руху, виконуючи обгін, в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлені обставини, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Згідно з п.4 ст.213 КУпАП до органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, належать районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди (судді).

Так, у відповідності до вимог ч.9 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова судді районного суду не містить підпису судді, який розглянув справу (а.с. 17-18).

Разом з цим, діючими нормами КУпАП не визначені дії апеляційного суду в разі встановлення такого факту, як не підписання головуючим суддею прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Таким чином, з метою забезпечення виконання положень ст. 6 Конвенції, практики ЄСПЛ, ст.1 КУпАП та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при розгляді даного апеляційного провадження, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та нормами КПК України.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, слідує, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.371 КПК України вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу з нарадчої кімнати.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Таким чином, процесуальний закон вказує на те, що рішення суду має бути складено в нарадчій кімнаті, а його текст має бути підписаний складом суду, який розглянув справу та повинен бути проголошений негайно після виходу з нарадчої кімнати.

Однак, суддя районного суду в даній справі не дотримався вимог закону, оскільки оскаржувана постанова не підписана суддею, який розглянув справу про адміністративне правопорушення та ухвалив рішення (а.с. 17-18).

За таких обставин, з урахуванням встановленого апеляційним судом факту не підписання тексту прийнятого суддею районного суду рішення в даному провадженні, що свідчить про недотримання суддею районного суду загальних засад судочинства, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді районного суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в районному суді.

Під час нового судового розгляду районному суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм закону, дослідити докази по справі, надати їм оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень на користь держави, -скасувати та повернути справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси, в іншому складі суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський