ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/200/20 Справа № 712/1309/20 Головуючий по першій інстанції Калашник В.Л.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №319344 від 31.01.2020, ОСОБА_1 31.01.2020 о 17 год. 07 хв. м.Черкаси по вул.Одеська, 10 керував транспортним засобом «DАEWOO NEXIA» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в КЗ «ЧОНД» у лікаря нарколога, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року та закрити провадження в даній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та невмотивованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи і прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, та яка є помилковою та побудованою на доказах, які є неналежними і недопустимими, суд при розгляді справи завчасно, помилково прийшов до висновку про наявність в його діях складу правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що транспортним засобом в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння він не керував, а знаходився біля нього, тоді як працівниками поліції не надано підтверджуючих доказів, щоб свідчили про зворотне, а свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, були залучені працівниками поліції вже під час складання протоколу, і саме працівником поліції їм було повідомлено, що ОСОБА_1 ніби керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки виключають об`єктивні сумніви щодо свого змісту, заповнені на заздалегідь виготовлених бланках та не підтверджені усними поясненнями зазначених свідків під час розгляду справи в суді першої інстанції. Пояснення свідка ОСОБА_2 місцевим судом було проігноровано.

Зазначає, що після його відмови пройти огляд на приладі «Драгер», працівниками поліції він був доставлений до КНП «ЧОНД» та в присутності лікаря нарколога і працівників поліції він погодився здати аналізи біологічного походження на вміст алкоголю, але йому було відмовлено в категоричній формі.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №319344 від 31.01.2020, згідно якого, ОСОБА_1 31.01.2020 о 17 год. 07 хв. м.Черкаси по вул.Одеська, 10 керував транспортним засобом «DАEWOO NEXIA» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в КЗ «ЧОНД» у лікаря нарколога, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 122 від 31.01.2020, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від медогляду;

- рапорту інспектора взводу №2 роти №3 БУПП в Черкаській області Малюти В.П. про те, що 31.12.2020 близько 17 год. 00 хв. було отримано виклик про те, що водій автомобіля DАEWOO д.н.з. НОМЕР_1 керує ним по вул.Одеській в стані алкогольного сп`яніння та який було виявлено по вул.Одеська, 10. Під час спілкування з водієм даного автомобіля ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а тому запропоновано пройти огляд згідно чинного законодавства. В лікаря нарколога в КЗ «ЧОНД» ОСОБА_1 від огляду відмовився, в зв`язку з чим відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, який він відмовився підписувати.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, неспроможними є доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова необґрунтована та невмотивована, така, що не відповідає фактичним обставинам справи і прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та яка є помилковою та побудованою на доказах, які є неналежними і недопустимими, суд при розгляді справи завчасно, помилково прийшов до висновку про наявність в його діях складу правопорушення, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами.

В свою чергу, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що місцевий суд розглянувши дану справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , виніс постанову по справі, яка є законною, обгрунтованою та вмотивовано.

При цьому, місцевим судом при розгляді даної справи, в повній мірі дотримано вимоги чинного КУпАП, зокрема, ст.283 КУпАП щодо визначення змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння він не керував, а знаходився біля нього не можуть бути задоволенні, так як спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом із нагрудного портативноговідеореєстратора поліцейського, який був досліджений судом апеляційної інстанції.

Безпідставними є також доводи апелянта про те, що наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки виключають об`єктивні сумніви щодо свого змісту, заповнені на заздалегідь виготовлених бланках та не підтверджені усними поясненнями зазначених свідків під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, у ній відсутні будь-які пояснення свідків, оскільки у даному випадку їх пояснення непотрібні.

Тоді як поясненням свідка ОСОБА_2 місцевий суд дав об`єктивну оцінку, про що зазначив в оскаржуваній постанові.

Доводи ОСОБА_1 про те, в присутності лікаря нарколога і працівників поліції він погодився здати аналізи біологічного походження на вміст алкоголю, але йому було відмовлено в категоричній формі не підлягають до задоволення, оскільки не підтверджені належними доказами та які направленні ОСОБА_1 для уникнення його від адміністративної відповідальності, які також спростовуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом із нагрудного портативноговідеореєстратора поліцейського.

Одночасно, з даного відеозапису вбачається, що поліцейськими відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак останній ухилився від проходження огляду, оскільки не здав сечу для проведення аналізу.

Дані обставини встановлені у висновку № 122 від 31.01.2020 лікаря, який проводив огляд ОСОБА_1 , у зв`язку з цим щодо останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянтом не надано суду апеляційної інстанції належних доказів оскарження у встановленому законом порядку дій лікаря під час проведення його огляду на стан сп`яніння, а також визнання недійсним чи скасування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому вважаю, що у апеляційного суду відсутні підстави вважати вищевказаний висновок неналежним доказом, який підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба