ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/335/20 Справа № 707/711/20 Головуючий по першій інстанції Суходольський О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого менеджером з продажу ПП «Коваленко»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399101 від 31.03.2020, ОСОБА_1 31.03.2020 о 12 год. 45 хв. у с.Степанки Черкаського району Черкаської області по вул.Героїв України, керував мопедом «HONDA DIO» у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», результат тесту 0,31 ‰, чим порушив вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі відносно особи закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є протиправне, незаконне, неправомірне, прийняте з порушенням міжнародних правових норм та законодавства України, оскільки згідно КУпАП суд розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що суддя розглянув дану справу поза межами строку, визначеного ст.277 КУпАП.

Вказує, що поліцейськими встановлено особу без паспорта, або будь-яких інших документів, тоді як в протоколі серії ДПР18 №399101 відсутні відомості про серію та номер посвідчення водія або назви та номеру документа, що посвідчує особу, що є порушенням п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції) зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 №1496/27941).

Вважає, що факт правопорушення не зафіксовано в протоколі, тому його неможна вважати належним доказом, оскільки правоохоронці можуть зупиняти транспортний засіб лише коли є факт правопорушення п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Крім того, не доведено правомірність огляду на стан сп`яніння, тому протокол не можна вважати належним доказом. Також неможна вважати належним доказом акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки про нього не зазначено в протоколі.

Також вважає, що огляд є неправомірний, оскільки у протоколі відсутні будь-які вказівки на правові підстави вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, акт огляду відсутній у протоколі серії ДПР18 №399101 та те, що в матеріалах справи відсутні докази, що огляд проводився поліцейськими, які мають спеціальні звання, що є порушенням ст.7 КУпАП.

Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу недозволеного до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, також він відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України та те, що останнє його калібрування відбулося 11.07.2019 з порушенням 6 місячного строку, тобто його результати не можуть вважатися належними доказами.

Одночасно зазначає, що в разі незгоди водія з результатами огляду спеціальним технічним засобом, поліцейські зобов`язані були доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для його проведення. Крім того, його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Вважає, що покази свідків не можуть вважатися допустимим доказом у даній справі, оскільки при ньому свідками не надавалися ніякі пояснення, тоді як вони тільки розписалися в протоколі.

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 30.10.2020 на 10:00 год. ОСОБА_1 , в черговий раз, не з`явився. Згідно наявних у матеріалах справи заяв ОСОБА_1 , які надійшли на електронну адресу апеляційного суду 27.10.2020, ОСОБА_1 достовірно відомо про дату, час і місце судового засідання призначеного апеляційним судом. Вважаю, що подані заяви про перенесення розгляду справи направлені на затягування розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399101 від 31.03.2020, складеного інспектором СРПП Черкаського РВП ЧВП ГУНП в Черкаській області Бобух В.Ю., про те, що ОСОБА_1 31.03.2020 о 12 год. 45 хв. у с.Степанки Черкаського району Черкаської області по вул.Героїв України, керував мопедом «HONDA DIO» у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», результат тесту 0,31 ‰, чим порушив вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 31.03.2020, згідно якої результат тесту: 0,31 ‰;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та який проведено за допомогою Аlcotest 6820 Drager № 6810, в присутності двох свідків, результат огляду на стан сп`яніння - позитивний 0,31 ‰;

- пояснень від 31.03.2020, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, водій ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав - 0,31 ‰;

- рапорту поліцейського СРПП №2 ЧРВП УВП про те, що 31.03.2020 о 12:45 год. в с.Степанки, вул.Героїв України, 79за порушення ПДР Українизупинено мопед HONDA DIO НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 . При спілкуванні з ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у присутності двох свідків проведено його огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер», результат якого - 0,31 ‰, в зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене та норми КУпАП, зокрема, статтю 9. Глави 2. Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність, якою визначено поняття адміністративного правопорушення, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що рішення суду є протиправне, незаконне, неправомірне, прийняте з порушенням міжнародних правових норм та законодавства України, оскільки згідно КУпАП суд розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не про притягнення до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Неприйнятними є доводи апелянта про те, що суддя розглянув дану справу поза межами строку, визначеного ст.277 КУпАП, так-як із матеріалів справи вбачається, що місцевим судом належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_1 , яким подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом, а розгляд справи відкладено на 29.05.2020, на яке, належним чином повідомлений ОСОБА_1 , не з`явився.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейськими встановлено особу без паспорта, або будь-яких інших документів, тоді як в протоколі серії ДПР18 №399101 відсутні відомості про серію та номер посвідчення водія або назви та номеру документа, що посвідчує особу, що є порушенням п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції) зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 №1496/27941) є неспроможними, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України безпосередньо керується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Не підлягають до задоволення доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про те, що факт правопорушення не зафіксовано в протоколі, тому його неможна вважати належним доказом, оскільки правоохоронці можуть зупиняти транспортний засіб лише коли є факт правопорушення п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», так-як спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 708243 від 31.03.2020 (а.с.4), з якої вбачається, що на ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення. Доказів щодо скасування даної постанови, ОСОБА_1 не надано.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи фактично незгідний із діями працівників поліції не надав апеляційному суду доказів оскарження їх дій, відповідно до вимог ст.267 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що огляд є неправомірний, оскільки у протоколі відсутні будь-які вказівки на правові підстави вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, акт огляду відсутній у протоколі серії ДПР18 №399101 та те, що в матеріалах справи відсутні докази, що огляд проводився поліцейськими, які мають спеціальні звання, що є порушенням ст.7 КУпАП. Крім того, не доведено правомірність огляду на стан сп`яніння, тому протокол не можна вважати належним доказом. Також неможна вважати належним доказом акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки про нього не зазначено в протоколі.

Вважаю дані доводи ОСОБА_1 такими, які не підлягають до задоволення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №399101 від 31.03.2020 додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Тобто, до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення додано матеріали, про що безпосередньо зазначено в самому протоколі, який підписано ОСОБА_1 та від якого не надходило зауважень щодо змісту протоколу, як того вимагає ст.256 КУпАП.

Крім того, зі змісту вищезазначеного протоколу вбачається, що у ньому зазначено посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його склала, тобто, твердження ОСОБА_1 про те, що протокол складено неуповноваженою на те посадовою особою є безпідставними.

Також не підлягають до задоволення доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу недозволеного до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, також він відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України та те, що останнє його калібрування відбулося 11.07.2019 з порушенням 6 місячного строку, тобто його результати не можуть вважатися належними доказами, оскільки апелянтом на підтвердження даних доводів не надано апеляційному суду доказів, які б підтвердили зазначені ним доводи.

Одночасно в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що в разі незгоди водія з результатами огляду спеціальним технічним засобом, поліцейські зобов`язані були доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для його проведення.

Слід зазначити, що дані доводи не заслуговують на увагу, так-як ОСОБА_1 не надано доказів про його незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, тоді як матеріали свідчать протилежне.

Доводи апелянта про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, не можуть слугувати самостійною підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Не підлягають до задоволення доводи ОСОБА_1 щодо того, що покази свідків не можуть вважатися допустимим доказом у даній справі, оскільки при ньому свідками не надавалися ніякі пояснення, тоді як вони тільки розписалися в протоколі, оскільки дані доводи апелянта підтверджують факт того, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився ОСОБА_1 в присутності двох свідків, як того вимагає п.6. Розділу ІІ. Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 в своїх письмових заявах клопотав про виклик свідків, які не підлягають до задоволення, оскільки наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містять всю необхідну для суду інформацію, яка підлягала встановленню по даній справі.

В свою чергу, статтею 272 КУпАП визначено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

З аналізу даної норми слідує, що виклик свідків є правом суду, а не його обов`язком.

Крім того, ОСОБА_1 хоч і клопотав про виклик свідків в судові засідання призначені апеляційним судом, однак сам в судові засідання не являвся.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена.

Накладення судом першої інстанції на ОСОБА_1 стягнення за адміністративне правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження в справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба