печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Карабань В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Печерського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 140491 16.04.2020 о 13 годині 44 хвилин, за адресою: м. Київ, б-р. Д. Народів, 10-а, 3 та 4 під`їзди, громадянином ОСОБА_1 , який виконує обов`язки директора КП «Керуюча компанія Печерського району» було допущено порушення п. 2.2. протоколу № 7 засідання штабу із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації від 01.04.2020 року Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. До канцелярії суду ОСОБА_1 подав письмові пояснення з додатками.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст.252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст.9 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення, у тому числі передбачених ст. 44-3 КУпАП, є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно зі ст.256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, фактів, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних захворювань», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Разом з цим, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано лише пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку поясненням начальника відділу та головного спеціаліста ГУ Держспоживслужби в м. Києві, то даний доказ у розумінні ст. 251 КУпАП суд визнає не належним, оскільки останній, ніяким чином не підтверджує та/або не спростовує наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні.

Також, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В своїх поясненнях наданих суду ОСОБА_1 зазначає, що під час складання протоколу не було відібрано пояснення у працівників ЖЕДу «Печерськжитло» (структурний підрозділ КП «Керуюча компанія»), які безпосередньо займаються обслуговуванням будинку. Також ОСОБА_1 звертає увагу, що актами ЖЕД «Печерськжитло» від 16.04.2020 р. та 21.04.2020 р. зафіксовано факт щоденного прибирання прибудинкової території та вологого прибирання сходових клітин, в складанні якого, окрім працівників підприємства приймали участь мешканці будинку. Відповідно до пояснювальних записок майстра технічної дільниці ОСОБА_4 та двірника будинку ОСОБА_5 зазначено, що роботи по прибиранню та дезінфекції проводяться щодня. Щодо відсутності записів в графіку проведення дезінфекційних заходів, що наклеєний у під`їзді будинку, за 03.04.20, 11.04.20, 13.04.20 та 14.04.20, то відповідно до пояснення прибиральника ОСОБА_6 останній в ці дні заміняв двірника будинку ОСОБА_5 та після закінчення дезінфекції при виході з будинку забував записувати відмітку в графі дезінфекції.

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані в судовому засіданні документи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки обставини зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватися належними доказами (покази свідків, аудіо-відео-фото докази, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше), але ці обставини нічим не підтверджені, відтак, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що адміністративне стягнення не може бути накладене, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.44-3, 213, 221, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя В.М.Карабань