П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2020 р. Справа № 596/1477/20

Провадження № 3/596/660/2020

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Федорів О.П., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 12 січня 2000 року Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області, РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого ПП, за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно матеріалів, які надійшли від Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року серії АРП18 № 715591 вбачається, що 15.09.2020 року о 16 год.10 хв. підприємець ОСОБА_1 допустив роботу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги п.15 підпункту 3 постанови КМУ від 22.07.2020 року №641, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що з 14 по 21 вересня 2020 року він особисто перебував на лікуванні. 15 вересня 2020 року магазин не працював. Протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення складено відносно нього майже через місяць, що є порушенням закону. Просить закрити провадження в справі.

Суд, заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року серії АРП18 № 715591 вбачається, що 15.09.2020 року о 16 год.10 хв. підприємець ОСОБА_1 допустив роботу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги п.15 підпункту 3 постанови КМУ від 22.07.2020 року №641, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення та пояснив, що 15 вересня 2020 року магазин не працював.

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_1 поліцейському під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року. (а.с.3).

Адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" № 1645-ІІІ від 06.04.2000р. серед основних принципів профілактики інфекційних хвороб є дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та здійснює підприємницьку діяльність (роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах) в АДРЕСА_2 .

Як встановлено, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про свідків правопорушення. Однак як вбачається зі змісту рапорту ДОП Гусятинського ВП ГУНП капітана поліції Трисируки І., 15.09.2020 року близько 16:10 год. ним було виявлено, що продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 здійснювала продаж товару, а саме комп`ютерної клавіатури покупцю.

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, особу продавця та покупця не встановлено, їх пояснення до матеріалів справи не долучено.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії АРП18 № 715591 від 06.10.2020 року додано відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

На думку суду зазначений відеозапис не є належним та допустимим доказом з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, кожній нагрудній відеокамері (відеореєстратору) присвоюється ідентифікаційний номер.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна, зокрема, містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати та виконати вимоги ст. 283 КУпАП при винесенні відповідної постанови за наслідками розгляду справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року в справі №524/5536/17, викладено правову позицію, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того, зазначений відеозапис не містить інформації, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Так, під час перегляду наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що на ньому міститься інформація про те, що працівник поліції зайшовши у приміщення магазину запитував про те кому належить магазин у продавця. Анкетні дані продавця поліцейський не встановлював. На відео невідома особа пояснила, що магазин зачинений, а вона розкладає товар і покликала свою знайому, щоб не бути самою. Відвідувачів у магазині вона не приймає. До неї зателефонувала людина і хотіла придбати куртку для дитини.

Також, дата та час здійснення відеозйомки на диску відсутня.(а.с.3).

Таким чином в матералах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази здійснення торгівлі 15.09.2020 року о 16 год. 10 хв. в магазині «Дитяча мода» в АДРЕСА_2 підприємцем ОСОБА_1 .

Заперечення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 щодо роботи магазину не спростовано будь-якими іншими доказами.

Наявність протоколу без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 щодо порушення правил карантину, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, ст. 44-3, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк