Код суду 233 № 233/1680/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Сітніков Т.Б., за участю секретаря судового засідання Циганенко Ю.О., прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області Топалової Г.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, працездатного, який на теперішній час не працює, колишнього поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № -9 від 26 березня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 , який порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Так, в протоколі зазначено, що:

Національним агентством з питань запобігання корупції встановлено факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктом декларування ОСОБА_1 , про що повідомлено Донецьке управління ДВБ НПУ для складання протоколу та його притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, 07 листопада 2015 року наказом ГУНП в Донецькій області № 51 о/с ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року прийнято на службу до Національної поліції України, призначено на посаду поліцейського Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та присвоєно спеціальне звання сержант поліції.

20 вересня 2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 448 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», в тому числі вимоги фінансового контролю.

ОСОБА_1 , будучи поліцейським, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та суб`єктом відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

10 червня 2019 року старший сержант поліції ОСОБА_1 звернувся до керівництва ГУНП в Донецькій області з рапортом про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єкти декларування, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Тобто, з 10 червня 2019 року, після виявлення наміру припинення служби в поліції та звільнення за власним бажанням, у старшого сержанта поліції Жирова О.О. виник передбачений нормативно-правовими актами, обов`язок своєчасно подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК.

Наказом ГУНП в Донецькій області № 247 о/с від 26 червня 2019 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 27 червня 2019 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

27 червня 2019 року в день звільнення, який вважається останнім днем роботи, старший сержант поліції ОСОБА_1 припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та отримав трудову книжку.

Підпунктом 2 пункту 5 Розділу II Порядку, затвердженого Рішенням НАЗК 10 червня 2016 року № 3 (в редакції на день звільнення ОСОБА_1 ), визначено, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду.

Пунктом 2 Порядку, затвердженого Рішенням НАЗК 06 вересня 2016 року № 19 (в редакції на день звільнення ОСОБА_1 ), передбачено, що припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Таким чином, з 10 червня 2019 року, після подання рапорту про звільнення зі служби з поліції за власним бажанням, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня припинення такої діяльності, з граничним терміном подання в день отримання трудової книжки 27 червня 2019 року, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК до 00 год. 00 хв. 28 червня 2019 року.

Згідно ст. 57 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Виходячи зі змісту вказаної норми прямої дії, в Україні діє презумпція знання нормативно-правових актів всіма громадянами, якщо вони доведені до їх відома шляхом офіційного оприлюднення. Крім того, статус поліцейського сам по собі презюмує обізнаність щодо неухильного дотримання вимог Закону і обов`язок такого дотримання.

Закон України «Про запобігання корупції» оприлюднено в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» від 25 жовтня 2014 року № 206.

«Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 731 від 28 грудня 1992 року, передбачено, що нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер підлягають державній реєстрації. Зокрема державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України.

Рішення НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року та № 19 від 06 вересня 2016 року зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за № 959/29089 і від 15 листопада 2016 року за № 1479/29609, а відповідно визнані такими що відповідають вимогам Конституції і законодавству України, та обидва оприлюднені в офіційному друкованому виданні «Офіційний вісник України» від 22 липня 2016 № 55 та від 18 листопада 2016 року № 89 відповідно.

Тобто вищевказані нормативні акти доведені до відома населення, що відповідає загальним вимогам ст. 57 Конституції України.

Статтею 68 Конституцією України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Незважаючи на наявність попереднього досвіду подання двох декларацій, обізнаність у відповідних нормативних актах, за відсутності поважних причини, які б мали вплинути на своєчасність подання декларації, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її шкідливі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, в строк до 00 год. 00 хв. 28 червня 2019 року, не подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Лише 16 вересня 2019 року об 11 год., поза строком визначеним законом, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 несвоєчасно, без поважних причин, подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги фінансового контролю.

Таким чином, 16 вересня 2019 року колишній поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 3 Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_2 .О., порушуючи вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області Топалова Г.В. в судовому засіданні обставини викладені в протоколі підтримала, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак корупційного діяння передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП; вважала, що згідно рекомендаційного листа строки притягнення до адміністративної відповідальності не сплинули.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував щодо обставин, зазначених в протоколі, однак вважав, що пройшли строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

Перевіривши протокол та додані до нього матеріали, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю без встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КК України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Ст. 172-6 КУпАП «Порушення вимог фінансового контролю» включена до Глави 13-А КУпАП «Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією».

Таким чином, адміністративне стягнення за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 172-6 КУпАП) може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Будь якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження закривається.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією.

Суд вважає, що часом виявлення правопорушення слід вважати 22 листопада 2019 року. З досліджених документів, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (з листа Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції №44-05/81251/19 від 20 листопада 2019 року, яким повідомлено, що Національним агентством встановлено, що зокрема ОСОБА_1 несвоєчасно подано декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) встановлено, що документ на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, отриманий 22 листопада 2019 року, тобто станом на 22 листопада 2019 року у правоохоронних органів були в наявності всі докази, необхідні для притягнення його до адміністративної відповідальності, та з цієї дати вважається виявленим факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією.

При цьому Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області повідомлено НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ще 08 липня 2019 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що правопорушення було виявлено правоохоронними органами ще за довго до дня складання протоколу про адміністративне правопорушення, тому дату складання протоколу 26 березня 2020 року не можна вважати датою виявлення правопорушення.

При цьому подальше збирання уповноваженою особою доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , як суб`єктом декларування, адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та їх оцінка не змінює тієї обставини, що вказане правопорушення було виявлене не пізніше 22 листопада 2019 року (будь-яких інших відомостей про отримання уповноваженою особою листа з НАЗК у іншу дату, ніж зазначено, суду не надано), а тому саме цю дату слід вважати датою його виявлення.

Вказаний висновок суду не спростовується доданими до протоколу № -9 від 26 березня 2020 року копіями інших документів, оскільки з їх змісту не вбачається протягом якого періоду часу проводилась перевірка стосовно ОСОБА_1 , в тому числі, направлялись запити, отримувались відповіді та документи на них (витяги з наказів, копії присяги, зобов`язання, рапорту, журналу обліку трудових книжок, тощо).

Справа про адміністративне правопорушення, відповідно до штампу вхідної кореспонденції, надійшла до суду 27 березня 2020 року.

В інформаційному листі ВССУ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» було констатовано, що вказівка законодавця у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. А сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. Якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення могло бути накладене не пізніше як через три місяці з дня його виявлення. Проаналізувавши конкретні обставини даного правопорушення, приходжу до висновку, що у даному випадку вже на день надходження протоколу про адміністративне правопорушення до суду сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до узагальненого науково консультативного висновку Науково консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07 листопада 2017 року, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Суди, при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

За логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається (Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності»).

Враховуючи наведене, вважаю, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУПАП, вина особи не встановлюється.

Приймаючи до уваги викладене, не встановлюючи наявність або відсутність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити в зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копію постанови протягом трьох днів вручити (надіслати) особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд в Донецькому апеляційному суді протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.Б. Сітніков