П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши у відкритому судовому заіданні в залі суду, матеріали, які надійшли з Управління держпраці у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 41 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №РВ8302/947/АВ/П/ПТ від 21 вересня 2020 року, Управлінням держпраці у Рівненській області при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 , а саме кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 , виявлено порушення вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України, під час інспекційного відвідування встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трудовий договір не укладений.

В порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник ОСОБА_3 допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Окрім того, згідно протоколу про адмінправопрушення №РВ8302/947/АВ/П/ПТ від 21 вересня 2020 року, Управлінням держпраці у Рівненській області при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 , а саме кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 , виявлено порушення вимог ст. 253 КЗпП України, працівник ОСОБА_2 не підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, оскільки з нею не оформлені трудові відносини.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 41 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин є можливим об`єднати адміністративні матеріали №569/15959/20 та №569/15954/20 в одне провадження та розглядати одночасно, присвоївши №569/15959/20.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 повністю заперечив обставини викладені у протоколах про адміністративне правопорушення та просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діяю ФОП ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із положеннями статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно дост. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Як вбачається із пояснень ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , остання прийшла до кав`ярні «Чорна королева», що знаходиться за адресою м. Рівне вул. 16 Липня, 32, влаштовуватися на роботу на співбесіду, вчилася варити каву та показувала власні навички та вміння у присутності потенційного роботодавця.

Такі дії ОСОБА_1 не можна кваліфікувати як порушення ст.ст. 21, 24, 253 КЗпП України, так як матеріали справи не містять фактичних доказів допущення працівника до роботи та спростовуються поясненнями ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Варто зазначити, що робота у кав`ярні полягає у безпосередньому обслуговуванні клієнтів, а саме: виготовлення готової продукції напоїв, в т.ч. кави, їх продаж клієнтам та продаж супутніх товарів /солодощів, печива тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адмінправопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів у провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а отже правовідносини, які охоплюються сферою дії Конвенції, мають врегульовуватися з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно зі ст. ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов"язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак доказів фактичного виконання трудових відносин по обслуговуванню клієнтів закладу та продажу їм продукції кав`ярні вказані адмінпротоколи не містять, а питання щодо працевлаштування ОСОБА_2 логічно могло бути вирішене тільки після проведення співбесіди між роботодавцем та потенційним працівником і перевірки навичок, необхідних для виконання певної роботи.

За таких обставин, твердження управління Держпраці у Рівненській області про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статей 21, 24, 263 КЗпП України не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, а виключно на припущеннях, які не є підтверджені доказами.

Так, вказані порушення ФОП ОСОБА_1 , за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 та ч.3 ст. 41 КУпАП повністю спростовується матеріалами справи, письмовими поясненнями та доказами долученими до них.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в діях ФОП ОСОБА_1 відсутня винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 284, 294 КУпАП , суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ФОП ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 41 та ч. 3 ст. 41 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушеннь.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Рівненського міського суду Є.І. Сидорук