ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6985/19 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Провадження №33/807/207/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384,20 грн.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2020 року виправлено описку в резолютивній частині оскаржуваної постанови в частині розміру стягнення з ОСОБА_1 судового збору та постановлено стягнути з останнього судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 28 листопада 2019 року о 15:00 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м.Запоріжжі, по вул.Водограйній,7, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: нерозбірлива мова, нестійка хода, зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Автомобіль передано тверезому водію, від керування транспортного засобу водій відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказану постанову суду скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що оскаржувану постанову він отримав 28 лютого 2020 року, у зв`язку із чим вважає, що перебіг строку для оскарження починається саме з цієї дати. Справу розглянуто за його відсутності.

В оскаржуваній постанові необґрунтовано вказано, що він не працює, в той час, коли він офіційно працевлаштований у ТОВ «НВО «Укрпромекологія». Його робота пов`язана з відрядженнями, деякі з яких припадали на дати судових засідань.

На його думку, працівники поліції ввели його в оману та під приводом надання паспорту, змусили його сісти за кермо автомобіля та розпочати рух. Відомості в протоколі у справі про адміністративне правопорушення щодо передачі ним транспортного засобу іншому тверезому водію спотворені, оскільки транспортний засіб був доставлений на парковку біля будинку.

Також апелянт зазначив про те, що його відмова від проходження огляду у лікаря-нарколога зумовлена виключно тим, що сісти за кермо автомобіля та керувати ним він був змушений на вимогу працівника патрульної поліції, тобто не з власної волі.

При розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівники патрульної поліції.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню, оскільки як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції присутній не був, оскаржувану постанову отримав 02 березня 2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням, та 10 березня 2020 року направив до суду апеляційну скаргу, тобто зловживання своїм правом з боку апелянта не вбачається, а причини пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №215629 від 28 листопада 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння: нерозбірлива мова, нестійка хода, зіниці очей звужені та не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 листопада 2019 року, в якому зазначено, що огляд водія ОСОБА_1 в КУ ЗОНД ЗОР не проводився у зв`язку з відмовою водія від проходження такого огляду; поясненнями ОСОБА_1 , згідно з якими останній підтвердив факт керування ним транспортним засобом, проте вказав, що це він зробив під примусом працівників поліції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 28 листопада 2019 року, згідно з якими ОСОБА_1 працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; відеозаписом, згідно з яким водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, зазначив про вживання ним наркотичних засобів тиждень тому, працівники поліції йому неодноразово пропонували пройти огляд у медичному закладі на стан сп`яніння у зв`язку з виявленими в нього ознаками наркотичного сп`яніння, проте останній відмовлявся від проходження такого огляду у присутності свідків.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Додаткові докази, а саме пояснення ОСОБА_1 , які є аналогічними з доводами апеляційної скарги останнього, правильності висновків суду не спростовують.

Та обставина, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , не завадила суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду ним не спростовані.

Більш того, ОСОБА_1 визнав сам факт керування ним транспортним засобом та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження останнього про те, що він сів за кермо під примусом працівників поліції, є непереконливими, оскільки нічим не підтверджуються, не вбачається такого і з наявного в матеріалах справи відеозапису, який був відтворений при апеляційному розгляді.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 теж не звертався.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не вживав наркотичних засобів в той день, не спростовує наявності в його діях складу вищевказаного правопорушення, оскільки керування транспортним засобом у стані сп`яніння останньому не інкримінується, а відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення безпідставно зазначено, що автомобіль передано тверезому водієві, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

Доводи апелянта про те, що він працевлаштований, також достатніми доказами не підтверджені.

В копіях наказів про відрядження з ТОВ «Науково-виробничого об`єднання «Укрпомекологія», які надав ОСОБА_1 для огляду суду апеляційної інстанції, відсутні відомості про те, що останній входить до штату вказаного підприємства, відсутні відомості про його посаду, тощо.

Доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівники патрульної поліції, правильності висновків суду теж не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови.

Разом з цим, в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначених свідків, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами.

Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 також не заявляв.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/6985/19