Справа № 933/772/20 р.
Номер провадження № 3-зв/933/5/20 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Суддя Олександрівського районного суду Донецької області Щербак Ю.В. розглянувши заяву, про самовідвід судді Олександрівського районного суду Донецької області Шинкаренко А.І. у справі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня2020 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2020 року, вказану справу передано на розгляд судді Олександрівського районного суду Донецької області Шинкаренко А.І.

28 жовтня 2020 року суддею Шинкаренко А.І. у вищевказаній справі заявлено самовідвід, в якому остання посилається на те, що вона не може брати участь у розгляді цієї справи, оскільки особа,відносно якої складено адміністративний матеріал, є присяжним Олександрівського районного суду Донецької області. Зазначене, на думку судді Шинкаренко А.І., виключає її участь, як судді з метою запобігання будь-яким сумнівам неупередженості під час розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, .

Вирішуючи питання заявленого самовідводу суд виходить з такого.

Відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ст. 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Аналогічне положення міститься і у ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», згідно якого кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У відповідності до Бангалорських принципів поведінки судді, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Суддя заявляє самовідвід від участі в розглядісправив тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення усправі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зокрема, в п. 2.5.1 Бангалорських принципів міститься обов`язок судді заявити самовідвід у справі якщо в судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Рішенням Олександрівської районної ради Донецької області від 05.08.2020 року №7/55-338 було затверджено список присяжних Олександрівського районного суду Донецької області. Як вбачається зі списку присяжних, під №4 значиться ОСОБА_1 , 1986 року народження.

Статус присяжного, як і статус судді, визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст.ст. 63, 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

Відповідно ст. 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності передсуспільством, а згідно вимог ч. 2 ст. 7 провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Незважаючи на закріплення у Конституції України, міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надана ВРУ, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» права на ефективний та справедливий суд, чинний КУпАП не містить положень щодо можливості відводу судді.

В той же час, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011)аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавстваУкраїни, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ

поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергунадає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про відвід (самовідвід) судді, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Такими нормами у КПК є:ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону;ст. 81, згідно якої у разі заявленого відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що відвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею, а за відсутності іншого судді у цьому місцевому суді заява по відвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах юрисдикції апеляційного суду.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Оскільки, згідно вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, особою,яка притягується до адміністраттивної відповідальності є ОСОБА_1 , який є присяжним Олександрівського районного суду Донецької області, тому, з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, заявлений суддею Шинкаренко А.І. самовідвід підлягає задоволенню.

З частин другої та четвертої статті 82 КПК України слідує, що у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Суддя, на розгляд якого передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, якою передбачені правила визначення судді для конкретного судового провадження автоматизованою системою документообігу суду.

Керуючись ст.ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.76,80,82 КПК України,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Олександрівського районного суду Донецької області ОСОБА_2 про самовідвід - задовольнити.

Передати справу про адміністративне правопорушення №933/772/20 (провадження №3/933/373/20) про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до канцелярії суду для здівйснення повторного автоматизованого розподілу справи .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Щербак