Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/1115/20
Провадження по справі № 3/281/646/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року смт Лугини

Суддя Лугинського районного суду Житомирської області Данчук В. В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27.02.2004 року Лугинським РВ УМВС України в Житомирській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року до суду від Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 170129 від 28.10.2020 року, ОСОБА_1 14.10.2020 року близько 21 години 00 хвилин за місцем проживання сестри своєї співмешканки по АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно сестри своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, чим могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю ОСОБА_2 за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Зазначив, що підписував пусті бланки під психологічним тиском працівника поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП є бланкетною нормою та передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

При цьому спеціальним нормативним актом, який визначає поняття домашнього насильства, встановлює перелік суб`єктів, які підпадають під його дію, та регулює відносини щодо запобігання та протидію домашньому насильству, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Аналізуючі зазначені норми права суд приходить до висновку, що ключовим фактором, який дає підстави кваліфікувати певні протиправні діяння, вчинені однією особою стосовно іншої, саме як домашнє насильство, є факт обов`язкового існування між такими особами саме сімейних відносин, які існують на момент вчинення протиправних діянь або існували раніше.

У судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 , які жодним чином не спростовані матеріалами справи, встановлено, що між ОСОБА_2 , відносно якої, на думку поліцейського, було вчинено домашнє насильство та ОСОБА_1 ніколи не існувало відносин, характерних для сімейних саме в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України, оскільки вони ніколи не проживали та на даний час не проживають однією сім`єю, вони не були пов`язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов`язків, також в матеріалах справи немає доказів того що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 входять до кола осіб, визначених ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживають, що підтверджується змістом протоколу та письмовими поясненнями про те, що вказані особи мають різне місце проживання.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як в минулому, так і в даний час відсутні будь-які сімейні відносини, тому вказане свідчить на відсутність передбачених законом підстав відносити вчинені кимось із вказаних осіб відносно один одного певних протиправних діянь, які містять ознаки діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, саме до домашнього насильства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В. В. Данчук