єдиний унікальний номер справи 546/706/20
номер провадження 3/546/276/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненко Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого вчителем у Калениківській ЗЗСО І-ІІІ ступенів (як було встановлено в судовому засіданні),

РНОКПП суду не відомий, до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 19 серпня 2020 року о 23 год. 35 хв. поблизу річки Псел в с. Каленики Решетилівського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на установлення стану сп`яніння за згодою водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager ARCEN 0220» в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За результатами проведеного тесту цифровий показник становить 0,27 проміле алкоголю. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що 19.08.2020 року дійсно відпочивав поблизу річки Псел у с. Каленики Решетилівського району із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . До них підійшли працівники поліції та запитали чи не бачили вони автомобіль марки «Мерседес», а потім запитали ОСОБА_1 чи не вживав він алкогольні напої, на що він повідомив працівникам поліції, що не вживав. В подальшому поліцейський на прізвище ОСОБА_4 запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу «Драгер». Перед цим, як здалося ОСОБА_1 , поліцейський чимось протер даний прилад, можливо це була вата зі спиртом. Факт вживання спиртних напоїв та керування транспортним засобом заперечує.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відпочивали біля річки в с. Каленики Решетилівського району Полтавської області та вживали алкогольні напої, ОСОБА_1 алкогольних напоїв при них не вживав. До них під`їхали працівники поліції та запитали чи не бачили вони автомобіль марки «Мерседес». Потім працівникам поліції здалося, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої і йому запропонували пройти тест на встановлення стану сп`яніння. Її та ОСОБА_3 попросили пересвідчитися в тому, що трубка для проходження тесту на стан сп`яніння запечатана та попросили почекати в автомобілі ОСОБА_5 . Потім прийшов ОСОБА_5 і вони поїхали в с. Каленики Решетилівського району. Там до них зателефонував працівник поліції ОСОБА_6 , який попросив почекати. В подальшому він надав їй та ОСОБА_3 вже написані письмові пояснення і сказав, щоб вони підписали, бо так буде краще. Тому вона була змушена підписати дані пояснення, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відпочивали біля річки в с. Каленики Решетилівського району Полтавської області. До них під`їхали працівники поліції та запитали чи не бачили вони автомобіль марки «Мерседес». Вони сказали, що бачили. Потім працівникам поліції здалося, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої і йому запропонували пройти тест на встановлення стану сп`яніння. Її та ОСОБА_2 попросили пересвідчитися в тому, що трубка для проходження тесту на стан сп`яніння запечатана та попросили почекати в автомобілі ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_5 проходив тест на стан сп`яніння. Вказала, що ОСОБА_5 алкогольних напоїв не вживав. Підписані пояснення, які містяться в матеріалах справи вона не читала, а підписала на вимогу працівників поліції.

Працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , допитані в якості свідків, пояснили, що 19 серпня 2020 року поступив дзвінок про вчинення правопорушення в с. Каленики Решетилівського району Полтавської області. В подальшому їм стало відомо, що дані події відбувалися біля річки Псел. Коли вони їхали по дорозі, то побачили як їм на зустріч їхав автомобіль. Зупинивши його, вони запитали у водія та пасажирів, чи не бачили вони автомобіль, точної марки якого зараз не пам`ятають. Як їм здалося, від водія було чутно запах алкоголю. Після цього йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Водій, як було встановлено, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці. В якості свідків були запрошені пасажири вказаного автомобіля. Прилад «Драгер» показав 0,27 проміле алкоголю. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Тиску на свідків при відбиранні пояснень ніхто не чинив.

Детальний аналіз вищевказаних показань учасників події свідчить про те, що учасники цієї події (19.08.2020 року) дають вкрай різні та суперечливі показання щодо обставин, які складають об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та які поставлені у провину особі, щодо якої працівником поліції 19.08.2020 року було ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності.

З переглянутого в судовому засіданні СD-диску із відеозаписом порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , вбачається, що у присутності двох свідків проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , однак з відеозапису неможливо встановити цифрові показники тестеру за результатами проведеного огляду. Факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відеозаписі працівниками поліції не зафіксовано (а.с. 6).

Також, у судовому засіданні 07.10.2020 року судом було постановлено витребувати з Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області повний відеозапис події, що мала місце 19.08.2020 року, та направлено у відділення поліції відповідний запит. Однак вказаного відеозапису суду не було надано для дослідження у судовому засіданні.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , показання свідків, вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 246871 від 19.08.2020 року, що складений відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), забороняється керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота (п.3 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 19 серпня 2020 року о 23 год. 35 хв. поблизу річки Псел в с. Каленики Решетилівського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на установлення стану сп`яніння за згодою водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager ARCEN 0220» в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За результатами проведеного тесту цифровий показник становить 0,27 проміле алкоголю. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно, судом встановлено, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, що ні у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 19.08.2020 року не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом», зокрема, фото -, звуко- чи відеодокази (звукозапис, відеозапис, фотознімки тощо). Всі учасники, що були допитані судом, посилалися виключно на усні пояснення, які різняться між собою щодо обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.08.2020 року (тобто у конкретному акті обвинувачення).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко