Справа № 163/1560/20
Провадження № 3/163/1197/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю представника Волинської митниці Держмитслужби Кондратюка І.П.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 0474/20500/20 про притягнення до відповідальності за ст.472 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , підприємця, РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , прямуючи 25.04.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "DAF", номерний знак НОМЕР_2 , напівпричепом "Schmitz", номерний знак НОМЕР_3 , де переміщувався вантаж запчастин і продуктів харчування, у власній декларації вказав ці товари та чотири вживаних колеса, не задекларував за встановленою формою 85 штук фурнітури для дверей загальною вагою 31,2 кг та вартістю 70 262,53 гривні, що знаходились в кабіні автомобіля і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

На розгляд справи порушник не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду; заяв чи клопотань щодо суті протоколу та процедури його розгляду не подав.

Його захисник адвокат Смоленський Д.П. також в засідання не з`явився, направивши в суд письмові пояснення, в яких виклав заперечення проти протоколу, а також клопотання про закриття провадження в справі та проведення засідання без його та підзахисного участі.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією та письмовими поясненнями порушника, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, товарно-супровідними документами на вантаж запчастин та продуктів харчування (CMR без номера, інвойсом № 49546, CMR без номера, інвойсом № Е200016, CMR № 505269, інвойсами №№ SI20-04519, SI20-04518, SI20-04521), інвойсами щодо предметів порушення митних правил №№ SI20-04640, SI20-04520, службовою запискою.

Зазначеними доказами достатньо повно і об`єктивно доведено наявність в транспортному засобі невказаних ні в товарно-супровідних документах, ні в митній декларації ОСОБА_2 товарів, вилучених за цим протоколом.

Твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Смоленського Д.П. про відсутність в діях підзахисного складу порушення митних правил безпідставні з огляду на таке.

Згідно із ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення…

В пунктах 1, 3 ч.1 ст.266 МК України вказано, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Частинами 4, 5 ст.266 визначено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Дослідженими доказами стверджено, що предмети порушення митних правил знаходились не в напівпричепі разом із заявленими товарами, а в кабіні транспортного засобу. Сам ОСОБА_1 не заперечував той факт, що ці товари були в кабіну поміщені ним же, однак він достеменно не знав про вміст коробок.

Таким чином, до цих товарів не застосовуються положення Конвенції КДПВ, а переміщення цих товарів регулюється загальними положеннями митного законодавства щодо фізичної особи, якою щодо цих товарів і виступав ОСОБА_1 .

Подавши до митного контролю лише документи на товар, що знаходився в напівпричепі та особисті речі, ОСОБА_1 у власній декларації не вказав в графі 2 про наявність несупроводжуваного багажу чи вантажного відправлення, чим вчинив об`єктивну сторону передбаченого ст.472 МК України правопорушення.

Твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу як обов`язкової ознаки правопорушення, що ставиться йому в провину, є помилковим, оскільки вина за ст.472 МК України може бути як умисна, так і у формі необережності. У зв`язку з цим необізнаність із вмістом і вартістю переміщуваних товарів не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності, а лише свідчить про необережну форму вини.

Слід також зауважити, що підстави для застосування до досліджуваних подій положень абз.6 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8, про що вказує в письмових поясненнях захисник, відсутні, оскільки в цьому роз`ясненні йдеться про транзит товарів, а в цій справі товари ввозились в режимі імпорту.

З огляду на викладене винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, повністю доведена.

Враховуючи передбачену законом санкцію та доведеність вини порушника, стягнення на нього слід накласти у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваних предметів та їх конфіскації.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі, а з врахуванням доданої до протоколу довідки митниці витрати митного органу на зберігання товарів протягом 178 діб за курсом НБУ на дату розгляду справи в порядку ст.ст.519, 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року № 731.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 70 262 (сімдесят тисяч двісті шістдесят дві) гривні 53 копійки з конфіскацією в дохід держави 85 штук фурнітури для дверей загальною вагою 31,2 кг та вартістю 70 262,53 гривні.

Штраф в розмірі 70 262 (сімдесят тисяч двісті шістдесят дві) гривні 53 копійки підлягає стягненню на рахунок UA5003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач УК в Любомльському районі, , призначення платежу: 21081100, штраф у справі про порушення митних правил №, прізвище, ініціали).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці Держмитслужби 593 (п`ятсот дев`яносто три) гривні витрат по справі на зберігання товарів на рахунок UA1160644 в Державній казначейській службі України, місто Київ (МФО 820172, , призначення платежу "за зберігання товарів").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на рахунок UA0003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, отримувач УДКСУ в Любомльському районі, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір у справах про адміністративні правопорушення").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій