П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали справи за протоколом серії БД №305107 від 31.12.2019, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії БД №305107 від 31.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 31.12.2019 о 00 год. 30 хв. в м. Ужгород, поблизу буд. 23 по вулиці Фучика керував транспортним засобом Opel Frontera 2.3 D державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода). О 01 год. 40 хв. від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Зазначеними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судове засідання призначене на 26.03.2020 ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Окрім того, інформацію щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка останнього, щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його ухилення від суду та про намагання уникнути відповідальності за вчинене.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (пункт 27) роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП передбачені розділом IX. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395.

Так, п. 3 розділу ІХ Інструкції передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду… водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

З протоколу серії БД №305107 від 31.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 31.12.2019 о 00 год. 30 хв. в м. Ужгород, поблизу буд. 23 по вулиці Фучика керував транспортним засобом Opel Frontera 2.3 D державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода). О 01 год. 40 хв. від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Зазначеними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В минулих судових засіданнях ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вказував, про те, що не керував транспортним засобом.

Допитаний в якості свідка гр. ОСОБА_2 пояснив, що він був залучений працівниками поліції в якості свідка стосовно відмови гр. ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан сп`яніння. Зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Зауважив, що ОСОБА_1 був не зовсім тверезий м`яко кажучи.

Допитана в якості свідка гр. ОСОБА_3 пояснила, що вона була залучена працівниками поліції в якості свідка відмови гр. ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан сп`яніння. Вказала, що ОСОБА_1 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння та він відмовився від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Допитана в якості свідка гр. ОСОБА_4 пояснила, що 30.12.2019 у вечері машина була біля дому, вони сиділа в машині. Зазначила, що вона керувала транспортним засобом, а ОСОБА_1 вчив її керувати авто, вона була за кермом. Пояснила, що ОСОБА_1 сів за кермо лише для того, щоб загнати машину у двір біля воріт будинку. Зазначила, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідчення, а поліцейський разом з ОСОБА_5 сіли в патрульну машину, після чого поїхали до лікарні. Що було в лікарні їй не відомо. Вказувала, про те, що працівники патрульної поліції були агресивні.

Допитана під час судового засідання в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_6 пояснила, що під час вказаних подій іншим екіпажем патрульної поліції було помічено проїжджаючий автомобіль, який здійснював поворот з вимкнутим показчиком повороту. Після зупинення транспортного засобу виявилось, що у водія, який ним керував, наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для подальшого ініціювання процедури складання протоколу уповноваженою на те особою та в межах визначеної законодавством України процедури. Але безпосередньо вказаних подій стосовно керування автомобілем вона не бачила, оскільки її екіпаж викликали для допомоги вже після зупинки такого, вони прибули на місце події вже після з`ясування вказаних вище обставин в частині керування транспортним засобом.

В судовому засіданні працівник поліції, який складав протокол ОСОБА_7 підтвердив обставини складення ним протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що під час оформлення іншого протоколу 31.12.2019 року біля 00 год. 30 хв. їх екіпажем було помічено проїжджаючий поряд них автомобіль Opel Frontera 2.3 D державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював поворот з вимкнутим показчиком повороту з центральної вулиці. Після чого вони ввімкнули проблискові маячки та почали рух за вказаним автомобілем з вимогою зупинитись. Автомобіль зупинився на вулиці Фучика біля буд. 23 в м.Ужгород. Після зупинки транспортного засобу при спілкуванні з водієм виявилось, що у водія, який ним керував, наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для того щоб запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В послідуючому ОСОБА_1 відмовився пройти огляд у присутності двох свідків. Заперечував факт вчинення відносно ОСОБА_1 фізичного чи психологічного насильства як при складанні протоколу, так і при доставленні останнього до закладу охорони здоров`я. Окрім того, зазначив, що при процедурі складенні протоколу дотримані вимоги законодавства, протокол складено уповноваженою на те особою, в присутності двох свідків, підписами яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідчення у встановленому порядку, що утворює склад правопорушення, визначений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №305107 від 31.12.2019, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився, письмовими поясненнями двох свідків, оглянутими та дослідженими в судовому засіданні в присутності відеоматеріалами, з яких слідує, що ОСОБА_1 , транспортний засіб під керуванням якого було зупинено, запропоновано на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу "Драгер", а після незгоди водія на проходження освідчення на місці зупинки, доставлено до закладу охорони здоров`я, де зафіксовано факт відмови від проходження освідчення на стан сп`яніння із залученням двох свідків та відібрання письмових пояснень від останніх, дані записи та розвиток подій узгоджуються з іншими дослідженими матеріалами в судовому засіданні та відтворюють розвиток події, які викладені в протоколі; рапортом працівника поліції та усними показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інспектора Гнатенко Л.В., які допитані під час судового засідання та працівника поліції, який складав протокол - ОСОБА_7 ..

Факт керування підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №624578 від 31.12.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП України у зв`язку з не подання сигналу світлового показчика повороту відповідного напрямку при повороті та відсутності посвідчення водія відповідної категорії.

Суд визнає вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, дії останнього працівником поліції, який складав протокол, кваліфіковані вірно.

При цьому, заперечення ОСОБА_1 щодо невчинення правопорушення спростовуються вищенаведеними доказами по справі і ґрунтуються виключно на його твердженнях, які жодним чином не аргументовані та не підтверджені у визначений законом спосіб.

Заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, суд розцінює як лінію захисту та спробу уникнути відповідальності, оскільки таке твердження спростоване долученими до матеріалів справи доказами.

Показання ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння та, що до нього застосовували фізичну силу, не підтверджені належними, допустимими доказами та повною мірою спростовані відеозаписом з місця події. В той же час, судом під час попередніх судових засідань було роз`яснено гр. ОСОБА_1 , що він не позбавлений можливості звернутися до правоохоронних органів з метою ініціювання досудового розслідування за фактом перевищення службовими особами поліції своїх повноважень при складанні відносно нього протоколу.

Крім того, під час розгляду справи судом досліджено відеозапис, що міститься в матеріалах справи, який повністю спростовує твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Так, з діалогу особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та працівників поліції можливо дійти однозначного висновку, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом та знаходився за кермом транспортного засобу, який був з увімкненим двигуном, а свідок ОСОБА_8 знаходилась на пасажирському сидінні. Жодного посилання на те, що автомобіль не рухався ОСОБА_1 працівникам поліції не доводив. При складанні протоколу жодних пояснень з цього приводу не надавав також.

Окрім того, захисником заявлено клопотання про виклик до суду для допиту свідка. У зв`язку з чим неодноразово розгляд справи відкладався для виклику останнього та наданням можливості ОСОБА_1 забезпечити явку свідка. Разом з тим, забезпечити такого не зміг.

Під час підготовки справи до розгляду та під час судового засідання не виявлено підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для доопрацювання та належного оформлення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому маються дані про дату та місце його складання, дані про особу, що її склала та про особу, відносно якої протокол складений, дані про місце, час вчинення правопорушення та його суть. Про те, що ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, свідчить його підпис у протоколі. Від пояснень згідно протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно довідки інспектору відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП від 08.01.2020 року ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 26.03.1999 року.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, тобто в межах санкції відповідної статті КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош