Справа № 433/1312/20
Провадження № 33/810/197/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, у присутності захисниці Касєнкової І.О., яка діє у інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №16 від 28.08.2020 року,

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Касєнкової І.О., подану на постанову Троїцького районного суду Луганської області від 22 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянка України, продавчиня магазину Обрій, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КпАП України,

встановила:

Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КпАП України, із призначенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн.

Відповідно до змісту постанови 12 вересня 2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місті у магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 ФОП ОСОБА_2 , реалізовувала продукцію без захисної медичної маски, чим порушила вимоги п.3.1 Постанови КМУ України від 20.03.2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів.

На зазначену постанову суду захисниця ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати судове рішення та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що диспозиція ст.443 КпАП України за своїм змістом є бланкетною нормою, яка лише називає чи описує правопорушення, а для повного визначення його ознак надсилає до інших нормативно правових актів.

Постанова КМУ №392 від 20.05.2020 року, на яку посилається протокол про адміністративне правопорушення, є діючою, однак, п.3 її на момент складання протоколу втратив чинність на підставі постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на територіїї із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 .

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначений нормативний акт, який втратив чинність, а п.7 цієї Постанови затверджує Порядок проведення обов`язкової обсервації осіб, які здійснюють перетин державного кордону України.

Оскільки уповноважена особа належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, це призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу і порушило вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції № 1376 від 06.11.2015 року.

Крім того, ОСОБА_1 , на думку захисниці, не є суб`єктом цього правопорушення, оскільки, обов`язок дотримання умов карантину при роботі магазину, зокрема, забезпечення працівників засобами індивідуального захисту покладається на суб`єктів господарювання, який здійснює діяльність у магазині, відповідно до постанови Головного державного санітарного дікаря України № 17 від 09.05.2020 року Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірсної хвороби Covid-19.

Суд першої інстанції не перевірив зміст протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів на предмет їх належності та допустимості як доказів та ухвалив необгрунтовану та незаконну постанову, яку апелянт просить скасувати.

У судовому засідання апеляційної інстанції захисниця ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просила скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ст.247 КпАП України.

Перевіривши витребувані із Троїцького районного суду Луганської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вислухавши її та захисницю, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах та доданими у судовому засіданні апеляційного суду доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається із досліджених апеляційним судом матеріалів, суд вимог закону не додержався, що вплинуло на законнсть та обгрунтованість ухваленої за результатами розгляду постанови.

Так,ст.44-3 КУпАП, на порушення вимог якої ОСОБА_1 посилається уповноважена особа у протоколі про адміністративне правопорушення, за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» та етапів послаблення протиепідемічних заходів з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

Згідно з п.п. 1 п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території, тому числі і Луганської області, на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" № 500 від 17.06.2020 було продовжено адаптивний карантин до 31.07.2020.

П.З Постанови уряду № 392 від 20.05.2020 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби».

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 330237, складеного інспектором СРПП Троїцького ВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом Воронцовим С.О., ОСОБА_1 реалізовувала продукцію без захисної медичної маски на обличчі в порушення п.7 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" (назву нормативного акта зазначено не повністю), що, в свою чергу, на час складення протоколу втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби…».

Оскільки вказана норма статті 44-3КУпАП є бланкетною, то, серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дїї/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, уповноваженим органом під час складання протоколу було невірно визначено норму, порушену ОСОБА_1 , що виключає можливість притягнення останньої за інкриміноване ій правопорушення, про слушно зазначає у своїй апеляційній скарзі апелянт.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Оскільки особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу, то складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 330237 інспектором СРПП Троїцького ВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом Воронцовим С.О., не може бути визнним належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суд таких обставин не перевірив, пославшись, крім того, в обгрунтування провини ОСОБА_1 на ще один документ, який не визнається доказом, відповідно до ст.251 КпАП України, - рапорт працівника поліції.

Інші, зазначені у постанові суду документи - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виписка із Єдиного державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, свідоцтво платника податку не підтверджують провину ОСОБА_1 у вчиненні нею адмінстративного правопорушення, передбаченого ст.443 КпАП України.

На підставі викладеного, вважаю, що апеляційні доводи захисниці ОСОБА_4 є слушними та обгрунтованими, а постанова суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню із закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст.247,294 КпАП України, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу захисниці Касєнкової І.О. задовольнити.

Постанову Троїцького районного суду Луганської області від 22 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КпАП України, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України: у зв`язку із відсутністю події та склад адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун