ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

13.08.2020 року ОСОБА_2 о 17 год. 45 хв. у м. Одеса по вул. Велика Арнаутська, 119, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкоголь, а саме «Сидр», до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, порушивши п. 2.10 є ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Визначаючи закон про відповідальність, який має застосовуватись у даному конкретному провадженні, суд виходить з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_2 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що визнає себе винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, однак вважає, що напій «Сидр», який він вживав після скоєння ДТП за його участю, не є алкогольним напоєм.

Вина ОСОБА_2 у вживанні після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, крім часткового визнання правопорушником, підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатами газоаналізатору «DRAGER 7510» від 13.08.2020 року, згідно яких результати алкотесту є позитивними 0,36% проміле; поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких останні пояснили, що були свідками проходження ОСОБА_2 огляду за допомогою алкотестеру «DRAGER», результати якого були 0,36% проміле; відеозаписами на DVD-R диску «ALERUS», на яких зафіксований факт проходження ОСОБА_2 на місці ДТП в присутності двох свідків огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , який також був учасником ДТП, та пояснив, що особисто не бачив як ОСОБА_2 вживав алкоголь, але такий факт йому став відомий від інших осіб, які бачили такі дії ОСОБА_6 . Допит цього свідка, хоча його показання є показаннями з чужих слів, визнається судом допустимим доказом, оскільки такі його показання в сукупності з іншими дослідженими судом доказами не є суперечливими, співпадають між собою, а щодо їх правдивості у суду не виникає сумнівів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкоголь, а саме «Сидр», до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чим порушив п.2.10 є ПДР України.

З викладеного слідує, що ОСОБА_2 , порушуючи вимоги п.2.10 є ПДР України, який передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП повністю доведена як частковими показаннями ОСОБА_7 , так і зібраними у справі доказами, які досліджені судом.

При цьому, судом не приймається до уваги часткове визнання вини ОСОБА_2 щодо його тверджень, що за його переконанням напій «Сидр», який він вживав після ДТП, до приїзду поліції, не є алкогольним напоєм, оскільки такі твердження ОСОБА_2 спростовані дослідженими судом результатами газоаналізатору «DRAGER 7510» від 13.08.2020 року, згідно яких результати алкотесту є позитивними 0,36% проміле. Така позиція ОСОБА_2 розцінюється судом як його бажання уникнути відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_2 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_2 , а також безальтернативну санкцію ч.4 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_2 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2020 року, що складає 420,40 грн.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

26.10.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/15132/20

Номер провадження №3/522/9228/20

Головуючий суддя Русєва А.С.