Справа № 944/2656/20 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/1114/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Курилець П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 20 липня 2020 року,

встановив :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.07.2020,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 06 червня 2020 року о 01 год 55 хв., на 22км+950 м автодороги Львів-Краковець в смт. Івано-Франкове по вул. Львівській Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння чи продування алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає дійсними обставинами справи через упереджене дослідження доказів, а також через порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду є необґрунтованою та незаконною.

Свої вимоги мотивує тим, що оскільки він у суді першої інстанції не визнавав своєї провини у вміненому йому адміністративному правопорушенні,то покликання суду, як на доказ лише на протокол про адміністративне правопорушення, потребує перевірки за допомогою інших доказів, які б поза розумними сумнівами підтверджували його вину, або спростували її.

Апелянт звертає увагу, що протокол складено о 02:30 год. 06.06.2020, а відео фіксація розпочата з 02:49 год., тобто протокол складений заздалегідь і не може бути доказом у справі. Свідки в суд не прибули, щоб підтвердити свої свідчення. На відеозаписі свідків не видно, а пояснення поліцейських є недопустимими доказами так, як вони є зацікавленими особами. Крім того поліцейські не зафіксували покази свідка ОСОБА_3 , яка була очевидцем події і зазначила, що він не був п`яним, а в її присутності поліцейські не пропонували проходити тест на сп`яніння. Таким чином є всі підстави для закриття справи у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт ОСОБА_2 , на підтвердження своїх апеляційних вимог, надав суду апеляційної інстанції позитивну характеристику з місця проживання, а також медичну довідку про наявність захворювання, яке не дозволяє вживання алкоголю, через погіршення стану здоров`я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 377197 від 06.06.2020;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 06.06.2020 року з яких вбачається, що водій ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер»;

- відеозаписом події, з якого встановлено, що інспектором було запровоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі:

- наданими у судовому засіданні поясненнями поліцейського СРПП № 4 Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, який ствердив, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_2 від огляду відмовився.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з врахуванням наявних, на момент розгляду у суді першої інстанції справи, матеріалів є обґрунтованим, однак при накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, також враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 , у супереч вимогам ПДР, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи своїм захворюванням, яке могло сприяти появі будь-якого показника на технічному приладі, а в лікарню їхати йому ніхто не пропонував, то факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджений як матеріалами так і ним самим безпосередньо в суді апеляційної інстанції.

Однак, з врахуванням медичного висновку лікаря про те, що ОСОБА_2 протипоказано вживання алкоголю, через його захворювання; пенсійного віку, а також того, що останній раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, що є обставинами, які пом`якшують відповідальність, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_2 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 22, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 20 липня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена