Справа № 504/2734/20
Номер провадження 3/504/1862/20
ПОСТАНОВА

15.10.2020смт.Доброслав

Суддя Комінтернівський районний суд Одеської області Вінська Н.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2020 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та були розподілені на суддю Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарову А.Ф..

Постановою від 10 вересня 2020 року суддя ОСОБА_2 повернула вказані матеріали до УПП в Одеській області для оформлення належним чином.

13 жовтня 2020 року матеріали були повернуті до Комінтернівського районного суду Одеської області після їх дооформлення.

Рішенням зборів суддів Комінтернівського районного суду Одеської області(протокол зборів суддів №2/18 від 30 січня 2018 року), визначено, що справи про адміністративні правопорушення, справи за поданнями(заявами, зверненнями) в порядку виконання справ про адміністративні правопорушення( категорія «3, 3-в), які направлені суддями на доопрацювання до органу який склав відповідний протокол, після доопрацювання повертаються судді, який направив справу для доопрацювання, без здійснення повторного авто розподілу справи.

В супереч вказаного рішення матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП після їх дооформлення були піддані повторному автоматизованому розподілу та суддею визначено суддю Вінську Н.В..

За таких обставин, суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід, оскільки наявні порушення в порядку розподілу справи та визначення головуючого судді.

Згідно вимог ст.246КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не містить спеціальних норм, які передбачають для учасників судового провадження можливість заявити відвід судді та самовідвід судді відповідно, та не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, і, зокрема, врегулювання права на самовідвід і порядку розгляду заяви про самовідвід.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і вирішити питання про самовідвід за правилами, закріпленими в КПК України.

Підстави для відводу судді визначені ч. 1 ст. 75 КПК України. В даному випадку суд вважає за необхідне керуватися п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого порушення встановленого порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи є підставою для відводу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він, визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Відповідно до Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, що кореспондується з принципом неупередженості в Бангалорських принципах. При виконанні своїх професійних обов`язків суддя не повинен виявляти особистої прихильності, небезсторонності або упередженості.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 283 КУпАП, ст.ст. 75, 81-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заявити по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - самовідвід.

Передати справу №504/2734/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до канцелярії суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Вінська