Справа № 760/8933/20 Головуючий в суді І інстанції - Агафонов С.А.
Провадження № 33/824/2930/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Шнайдера С.В.,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шнайдера Сергія Володимировича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, водій ОСОБА_1 , 07.04.2020 о 17 год. 00 хв. в м. Києві по вул. М.В. Липківського, 1, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, не дотримався безпечного бокового інтервалу в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , який також здійснював поворот в попутному напрямку. Внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 1.5, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. На підставі вищевикладеного на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №636062 від 07.04.2020.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. 00 (нуль) коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Шнайдер С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та прийнята з порушенням норм КУпАП, обставини, встановлені у вказаній постанові, суперечать матеріалам справи та не відповідають дійсності.

Так, апелянт звертає увагу на те, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не відповідають дійсності та спростовуються поясненнями водія ОСОБА_1 , поясненнями свідка ОСОБА_3 , схемою місця ДТП.

В своїх поясненнях водій ОСОБА_1 зазначив дійсні обставини ДТП, а саме: ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиці Ползунова та Липківського виконав маневр повороту ліворуч з середнього ряду, що дозволено дорожнім знаком на даному перехресті. Водій автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 рухалась в крайній лівій полосі та поїхала прямо, а не вліво. В результаті в`їхала в лівий бік автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 . В момент зіткнення автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 стояв. Свідок ОСОБА_3 підтвердила версію подій, викладену водієм ОСОБА_1 . Вона дала наступні пояснення. ОСОБА_3 сиділа одразу за сидінням водія. Водій рушив на зелене світло світлофору. Проїхали, щоб повернути ліворуч та зупинились, щоб надати перевагу у русі транспорту, який мав перевагу в русі. Водійка автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 поїхала прямо та в`їхала в їх автомобіль, майже в те місце де сиділа свідок. Під час руху ОСОБА_2 розмовляла по телефону.

Тобто, з вказаних пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 вбачається, що саме ОСОБА_2 порушила Правила дорожнього руху України та внаслідок її дій сталося зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . В свою чергу в діях ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху не вбачається.

Окрім того, захисник зазначає, що з розташування автомобілів на схемі дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що ОСОБА_2 їхала прямо, а не здійснювала поворот ліворуч.

Також, апелянт стверджує, що оскільки в момент зіткнення автомобіль ОСОБА_1 стояв, то він не міг порушити п. 13.1 Правил дорожнього руху України та порушити безпечний інтервал. Водій ОСОБА_1 діяв відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України та їхав в межах своєї смуги руху та зупинився на перехресті щоб надати можливість проїхати транспорту, який мав перевагу в русі. В свою чергу ОСОБА_2 поїхала прямо всупереч вимогам знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», адже з крайньої лівої смуги, в якій їхала ОСОБА_2 дозволено рух лише ліворуч. Саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 і відбулось зіткнення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шнайдера С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

пояснення ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,

пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, вказаних вимог закону при прийняті рішення у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддею дотримано не було.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.5 ПДР України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею ст.124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція сформульованої норми є бланкетною, а тому обставинами, що підлягають з`ясуванню, є те, в чому саме виразилося порушення особою правил дорожнього руху, і чи наявна вина особи у цьому порушенні.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , та встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що він допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 13.1 ПДР України, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Згідно з п.13.1 ПДР України, який знаходиться у розділі 13 " Дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд" і регламентує, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 5360622 від 07.04.2020, о 17 год. 00 хв., водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Липківського, 1, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , який також здійснював поворот в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 1.5, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке проявилось у недотриманні ним вимог п. 13.1 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження.

Ухвалюючи рішення про визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя в своїй постанові не зазначив якими саме доказами підтверджується вина ОСОБА_1 в порушенні ним п. 13.1 ПДР України, а обмежився лише перерахуванням досліджених в ході судового розгляду доказів.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення учасників пригоди.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що пояснення ОСОБА_1 є прямо протилежними поясненням іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , за своїм змістом вони послідовні і із цих пояснень не вбачається визнання ОСОБА_1 своєї вини у порушені вимог ПДР України.

Так, в своїх поясненнях ОСОБА_1 , наданих після дорожньо-транспортної пригоди, зазначив, що на перехресті вул. Кудряшова, Липківського, Ползунова він виконував маневр на ліво з вул. Ползунова на вул. Липківського з другого ряду на дозволяючий дорожній знак даного перехрестя. Автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в крайньому лівому ряду поїхала прямо, а не вліво. В результаті чого в`їхала в автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в лівий бік. ОСОБА_1 також зазначав, що в момент зіткнення його автомобіль стояв.

Відповідно ж до пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 , наданих нею після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що вона рухалась по вул. Ползунова від вулиці Скрипника в бік вулиці Липківського. Перед поворотом ліворуч зайняла крайнє ліве положення та зупинилась на червоний сигнал світлофора. Після того, як загорівся зелений сигнал світлофора, перевіривши, що вже горить сигнал повороту наліво в автомобілі, виїхала на середину перехрестя для виконання повороту ліворуч та зупинилась для того, щоб надати перевагу у русі зустрічного транспорту. Після чого автомобіль «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 вдарив її автомобіль в праву передню частину автомобіля.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_2 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_1 , а також поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які в суді апеляційної інстанції повністю підтвердили пояснення ОСОБА_1 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що в момент зіткнення автомобіль ОСОБА_1 не рухався, та письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано ділянку дороги, де сталася пригода, напрямок руху кожного з водіїв та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на вул. Липківського в м. Києві в межах ділянки дороги, яка має ширину проїзної частини 17,07 м, а в результаті зіткнення в автомобілі "Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 були пошкодження: подряпина та деформація правого переднього крила, подряпини, тріщини, розрив переднього бампера, а в автомобілі «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 :подряпина та деформація бокової частини. Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях свідчать про те, що передньою правою частиною автомобіль «Мерседес» контактував із боковою лівою частиною автомобіля «Мерседес Спринтер».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями з місця дорожньо-транспортної пригоди, на яких зображено ділянку дороги, де сталася пригода та транспортні засобі після дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, з даної схемі дорожньо-транспортної пригоди також вбачається, що водій ОСОБА_2 не намагалась здійснювати поворот ліворуч, оскільки її автомобіль майже перпендикулярно розташований щодо вул. Липківського.

Отже, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_1 вимог п.13.1 ПДР України, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів та напрямків руху водіїв, а також приймаючи до уваги те, що водій автомобіля «Мерседес Спринтер», ОСОБА_1 мав підстави розраховувати, відповідно до п. 1.4 ПДР України, що водій автомобіля «Мерседес» дотримається вимог ПДР України, та відповідно в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Окрім того відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини», представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.279, 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю, у зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шнайдера Сергія Володимировича - задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко