ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/527/20 Справа № 712/7208/20 Головуючий по 1 інстанції Рябуха Ю. В.
Категорія: ч.1 ст. 163-1 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/7208/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «ВБК ВІЗАРД», проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 занизив податок на додану вартість на суму 1065688,00 грн.; завищив від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного(податкового) періоду за квітень 2020 р. на суму 370689 грн., за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та закрити провадження у справі. Також апелянт просить стягнути з ГУ ДПС у Черкаській області на його користь сплачений ним судовий збір в сумі 630,60 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки розглянуто справу за його відсутності. Вважає, що в протоколі про адміністратвине правопорушення не викладено обєктивну сторону інкримінованого йому правопорушення. Зазначає, що на даний час ним оскаржено акт про результати документальної позапланової перевірки, на підставі якого було складено адміністратвиний протокол відносно нього, а тому він не може бути належним доказом у справі. Вважає, що провадження у справі підлягало закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши думку захисника Паламарчук К.М., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі,є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 52 від 21.07.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме завищив від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2020 р. на суму 370689 грн., порушивши вимоги п.187.1, ст..187, п.192.1 ст. 192, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.1, 201.2, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 163-1 КУпАП(а.с.1);

- даними витягу з акту від 02.07.2020 № 124/23-00-05-0805/39113731 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВБК ВІЗАРАД» (а.с. 2).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Апеляційним судом встановлено, що апелянтом дійсно оскаржено до ДПС України висновки, викладені в акті від 02.07.2020 № 124/23-00-05-0805/39113731, на підставі якого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, під час апеляційного розгляду захисником Паламарчук К.М. надано рішення ДПС України від 16.10.2020, згідно якого скаргу задоволено лише в частині заниження ОСОБА_1 податку на додану вартість на суму 1065688,00 грн.

Таким чином, оскільки апелянту ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ставиться у вину також завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2020 р. на суму 370689 грн., тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Місцевим судом накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а тому доводи апелянта про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП є безпідставними.

Сплата судового збору при подачі апеляційної скарги на постанову місцевого суду відповідно до вимог КУпАП не передбачена, а тому доводи апелянта про стягнення з ГУ ДПС у Черкаській області на його користь сплаченого ним судового збору в сумі 630,60 грн. є неприйнятними.

Вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки він належним чином був повідомлений про місце, день та час апеляційного розгляду, однак не виявив бажання з`явитися в судове засідання, його інтереси в апеляційному суді представляла захисник Паламарчук К.М., апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 163-1 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, є безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 163-1 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка