ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
Провадження №3/756/5818/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Київ

суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 30.08.2020 о 16 год. 20 хв. в м. Києві зі сторони пр. Г.Сталінграда в бік вул. Г.Дніпра, гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_1 , порушивши п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, а також пояснення, в яких своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що зіткнення сталося не з його вини, а дії вчинені ним слід розглядати як такі, що вчинені в стані крайньої необхідності. Просив звільнити його від відповідальності.

Разом з тим, такі твердження правопорушника суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За змістом вказаної норми стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза охоронюваним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдано станом крайньої необхідності. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, з матеріалів справи убачається, що під час вчинення адміністративного правопорушення правопорушник, зокрема, не дотримався безпечної швидкості руху, що у сукупності з іншими діями потягло за собою наїзд на перешкоду. У разі дотримання правопорушником безпечної швидкості руху він міг у відповідності до ПДР зменшити швидкість руху аж до повної зупинки транспортного засобу для уникнення наїзду на перешкоду, проте цього не зробив. Будь-яких доказів того, що небезпека вчинення дорожньо-транспортної пригоди не могла бути усунута іншими засобами до матеріалів справи не надано.

Посилання на недотримання іншим учасником дорожнього руху ПДР, зіткнення з яким начебто уникав ОСОБА_1 , як він вказує у своїх поясненнях, не свідчить про вчинення адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи характер вчинення правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність керуючись ст.ст.33, 401, 124, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.;

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Оболонський районний суд м. Києва;

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження;

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя: О.В. Диба