Справа № 130/2496/19
Провадження № 33/801/231/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

25 листопада 2019 року близько 17:45 год. на автодорозі М-21 Жмеринка-Могилів-Подільський ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено Сандеро», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,

Крім того, при наведених вище обставинах, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за більш тяжке правопорушення та призначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вирішено питання про судовий збір.

При прийнятті указаного судового рішення суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в основу висновку про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, судом було покладено його письмові пояснення, які він надав одразу після дорожньо-транспортної події, проте такі пояснення не відповідають дійсності, а були складені поліцейським та підписані ним на пропозицію співробітника поліції, в той час як він перебував у схвильованому стані та не надав значення тексту, під яким підписався. Вказав, що вина його у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень відсутня, оскільки зіткнення з автомобілем, який рухався назустріч відбулося внаслідок занесення його автомобіля на зустрічну смугу руху через пошкодження лівого переднього колеса, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді справи. Для вирішення питань, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань, судом було призначено судову автотехнічну експертизу, проте безпідставно визначено експертну установу відмінну від запропонованої його захисником. При розгляді справи судом не з`ясовано де саме і з яких причин відбулося зіткнення автомобілів, хто з водіїв допустив порушення правил дорожнього руху та чи мали водії технічну можливість уникнути ДТП.

Крім того, в ході проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння були допущені порушення, що свідчать про недійсність такого огляду. Так, огляд його на стан алкогольного сп`яніння було проведено більш ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення, письмове направлення на огляд працівником поліції не видавалося, огляд проведено лікарем закладу охорони здоров`я з використанням алкотестера Алкофор 307, проте під час оформлення результатів у акті огляду та висновку не вказано індивідуальний номер приладу, що унеможливлює перевірку проходження ним повірки. Під час використання приладу не було застосовано одноразовий мундштук. Разом з тим, на місці події працівником поліції йому не було роз`яснено його права, що було проігноровано судом першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом встановлено, що 25 листопада 2019 року поліцейським СРПП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області сержантом Кравцем В. С. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 203916, 25 листопада 2019 року близько 17:45 год. на автодорозі М-21 Жмеринка-Могилів-Подільський ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено Сандеро», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наявних у протоколі від 25 листопада 2019 року серії ДПР18 № 203916 ОСОБА_1 та письмових поясненнях (а. с. 3, 4) зазначив, що 25 листопада 2019 року, рухаючись на автомобілі, внаслідок засліплення дальнім світлом фар автомобіля, що рухався назустріч, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Рено Сандеро». Свою провину визнав.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року у справі було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Указану експертизу проведено не було.

Розглядаючи справу, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зібрані у справі докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпП, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Так, згідно з протоколом серії ДПР18 № 203909, складеним інспектором СРПП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Конокотіним В. Б., 25 листопада 2019 року близько 17:45 год. на автодорозі М-21 поблизу с. Рів ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, складеного інспектором СРПП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Конокотіним В. Б., огляд на стан такого сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова. Результат огляду - 1, 59%.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 листопада 2019 року, складеним лікарем Жмеринської ЦРЛ ОСОБА_2 . ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння- 1, 59 % (а. с. 8).

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 від 25 листопада 2019 року, останній визнав, що 25 листопада 2019 року вживав спиртні напої, а саме пляшку пива. З результатами огляду згодний.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу, суд вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння.

Проте, такого висновку суд дійшов без належного з?ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилався на те, що в ході проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння були допущені порушення, що свідчать про недійсність такого огляду, зокрема, що огляд проведено лікарем закладу охорони здоров`я з використанням алкотестера Алкофор 307, під час використання якого не було застосовано одноразовий мундштук, що не заперечила і лікар, яка проводила освідування.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь ОСОБА_1 .

У зв`язку із цим, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є обґрунтованим, тому постанову суду першої інстанції в цій частині слід змінити та вважати ОСОБА_1 таким, що підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2020 року в частині визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього у зв?язку з цим адміністративного стягнення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП змінити.

Вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн.

Виключити з постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2020 року посилання на статтю 36 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький