н/п 3/174/85/2020
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2020 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ст.44-3 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянки України, мешкає по АДРЕСА_1 , продавця магазину «Тютюнок»,-

якій згідно ст.268 КУпАП роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії АПР18 458278 від 20.03.2020 року, ОСОБА_2 20.03.2020 р. о 10.40 год. в м.Вільногірську Дніпропетровської області по вул.Устенка, 14-а, знаходилася на своєму робочому місці в магазині «Тютюнок», не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги підпункту 3 п.2 Постанови КМУ від 11.03.2020 р.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП.

Особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомила належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Як вказано у справах «Малофеева проти ОСОБА_3 » (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти ОСОБА_3 » (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст.256, ч.1 ст. 257 КУпАП, питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.п.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11березня 2020року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами від 16 березня 2020 року), забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 23.03.2020 р. до вищевказаної постанови внесено зміни, якими термін дії карантину продовжено до 24.04.2020 р.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, полягає у здійсненні суб`єктом господарювання, діяльність якого передбачає приймання відвідувачів такої діяльності у період карантину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 , яка згідно з протоколом є продавцем магазину, тобто найманим працівником, є суб`єктом господарювання та в розумінні п.п.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, відповідальною особою за припинення діяльності торговельного закладу у період карантину.

Крім того, при складенні посадовою особою протоколу про адміністративне правопорушення суб`єкт правопорушення належним чином не встановлено, оскільки прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі та матеріалах справи викладене одночасно як « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_4 », що встановлено «згідно Армору», а не документів, які посвідчують вказану особу (паспорт), копії цих документів до матеріалів справи не долучено.

Крім того, не конкретизована об`єктивна сторона правопорушення в частині місця вчинення правопорушення, оскільки адреса магазину у протоколі зазначена як Устенка, 14 «а», в матеріалах- як Устенка, 4 «а», а документи, підтверджуючі ці обставини, в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки суб`єкт правопорушення та об`єктивна сторона правопорушення при складенні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не встановлені, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП при обставинах , зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, то склад даного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.ст. 40-1, п.1 ст. 247, ст.44-3, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова