Справа № 382/1675/19 Суддя в суді першої інст. - Грегуль О.В.
Провадження № 33/824/1178/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.

за участі:

особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника -Боруха С.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді І-ї інстанції, відповідно до матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 11.09.2019 року біля 23:50 год. по вул. Садовій у м. Яготин Київської області керувала автомобілем «Фольксваген» р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і після зупинки інспектором, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Після відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортним засобом, що підтверджується письмовими поясненнями останньої. Зазначене підтверджується матеріалами адміністративного провадження і свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить: поновити строк на оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, а постанову суду отримала лише 05.02.2020 року; постанову першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Крім того, просить апеляційний суд викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також витребувати з Яготинського УПП у Київській області відеозапис з відеореєстратора, що знаходився в автомобілі поліцейських, та відеозапис з їх нагрудних камер.

Вказує, що постанова суду винесена з грубим порушенням положень КУпАП, однобічно, не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в порушення ст.268 КУпАП її не було повідомлено про місце та час розгляду справи у встановленому законом порядку, внаслідок чого судове засідання відбулося за її відсутності. У такий спосіб було порушено її права на захист.

Разом з тим, повідомляє апеляційний суд про те, що в день винесення постанови судом І-ї інстанції вона перебувала за межами України.

Вказує, що вона не перебувала за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлялася від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, а лише зазначила, що буде його проходити виключно у медичному закладі. Незважаючи на це, поліцейські незаконно склали щодо неї протокол про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що судом І-ї інстанції під час розгляду справи не було досліджено відеозапис з відеореєстратора, що знаходився в автомобілі поліцейських, та відеозапис з їх нагрудних камер, на яких зафіксовано, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були присутні під час складання протоколу. Ця обставина взагалі виключає наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що смс-повідомлення про дату та місце розгляду справи надсилалось місцевим судом на невірний телефонний номер.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували би наведені апелянтом підстави.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суддя І-ї інстанції оцінив з точки зору їх належності та допустимості, зокрема:

- протоколом серії ДПР18 №059256 про адміністративне правопорушення від 12 вересня 2019 року, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зі змісту яких вбачається, що 11.09.2019 року після зупинки її транспортного засобу працівниками поліції, вона залишила автомобіль на узбіччі дороги та більше ним не керувала.

Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що ОСОБА_1 11.09.2019 року біля 23:50 год. по вул. Садовій у м. Яготин Київської області керувала автомобілем «Фольксваген» р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і після зупинки інспектором, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Після відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортним засобом.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд І-ї інстанції надав належну правову оцінку розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , яка була достовірно обізнана про факт складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та передачею справи до іншого суду за підсудністю за її клопотанням, та цілком обґрунтовано, з посиланням на практику ЄСПЛ, навів мотиви необхідності розгляду справи про адміністративне правопорушення в межах строків, визначених ст.38 КУпАП.

До того ж, передбачені ст.268 КУпАП права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були забезпечені судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги.

Суд критично ставиться до пояснень учасників апеляційного провадження про те, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на визначення стану сп`яніння та не знаходилась за кермом автомобіля з ознаками алкогольного сп'яніння, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України.

Крім того, під час апеляційного розгляду не надано жодного доказу, який би спростовував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко

у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб має пройти ОСОБА_5 на вимогу поліцейського. А вказана у протоколі фраза «не було часу», на його думку, не свідчить про його відмову від проходження саме огляду на визначення стану наркотичного сп`янінні і саме в найближчому медичному закладі. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано суті допущеного ним порушення та відомостей про те, який порядок проходження огляду йому було запропоновано (у медичному закладі чи з використанням спеціальних технічних засобів), а також не зафіксована його відмова від проходження огляду, в тому числі і в закладі охорони здоров`я. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст.266 КпАП України. Ці обставини свідчать про порушення процедури огляду на стан сп`яніння та вказують на його недійсність.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вказує на те, що ОСОБА_5 був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

та передбачає відсторонення водія від керування та передачу керування автомобілем уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії. Такі дії поліцейськими вчинені не були.