Справа № 454/1674/20 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/1352/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бідненко Василя Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 06.06.2020 року близько 20 год. 00хв. в с.Бутини по вул.Травнева, 73 Сокальського району водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Окрім того, 06.06.2020 року близько 20 год. 00 хв. в с.Бутини по вул.Травнева, 73 Сокальського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості та скоїв наїзд на тварину (коня). Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а кінь тілесні ушкодження.

За даними фактами за вчинення ОСОБА_1 кількох правопорушень було складено два протоколи серії ОБ №105100 за ч.1 ст.130 КУпАП та №105099 за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2020 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова винесена передчасно, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм КУпАП, при цьому судом не з`ясовано фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам у справі, суд формально та упереджено підійшов до дослідження обставин, що стало підставою прийняття необґрунтованого, незаконного та передчасного рішення.

Зазначає, що чек системи «Драгер» як доказ стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не може бути допустимим доказом, оскільки здобутий з порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015.

Вказує, про те що своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення він засвідчив прийняття від працівників поліції копії незаконно складеного протоколу, а свою вину він жодним чином не визнавав.

Зазначає, що у даній справі відсутні свідки, котрі бачили, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що допитані в якості свідків ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_3 пояснили, що свідками вчинення правопорушення вони не були та нічого пояснити на предмет того хто вчинив правопорушення та чи було правопорушення взагалі вони не можуть. Крім того, на думку ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути взяті до уваги як допустимі докази, оскільки ОСОБА_2 вказаний як потерпілий, а ОСОБА_3 як заявник. Крім того, наголошує, що покази свідка ОСОБА_4 є упередженими, а тому відкидає пояснення вказаних свідків, оскільки вони є членами однієї родини, та внаслідок порушення правил поводження з тваринами свідки втратили свого коня, а тому їхні пояснення спрямовані на доведення вини ОСОБА_1 .

Окрім цього, зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і, на думку апелянта, спростовує факт відмови пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Апелянт стверджує, що не зрозуміло на підставі яких міркувань поліцейський зробив висновок що в діях ОСОБА_1 є ознаки дій, що підпадають під ознаки ст.124 КУпАП, оскільки в даних обставинах саме кінь є винуватцем події в даній справі.

Наголошує, що ОСОБА_2 залишив свого коня та лоша самих поза місцем їхнього утримання, не прив`язаного, в результаті чого кінь раптово вибіг на проїзну частину вулиці та здійснив зіткнення з автомобілем.

На переконання апелянта, працівники поліції належним чином не визначилися із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно не дослідили наявні справі докази і надали їм неналежну правову оцінку, належним чином не перевірили доводів власника коня, яка полягала у недотриманні ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та не надали жодної правової оцінки положенням ч.2 ст.12 вказаного Закону стосовно того, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи твариною підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка утримує цю тварину.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бідненко М.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП дав належну оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ №105100 за ч.1 ст.130 КУпАП від 06.06.2020 року (а.с.1) та №105099 за ст. 124 КУпАП від 06.06.2020 року (а.с.17), що відповідають вимогам ст.256 КУАП, та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; схемою місця ДТП (а.с.13); роздруківкою результату тесту №2864 з приладу «Drager Alkotest 6810» прилад № ARBL-0834, даними тесту на алкоголь «Драгер», з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (2,69‰) (а.с.12); рапортом старшого інспектора чергового СРПП №2 Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Лавріва А.М. (а.с.3); заявою ОСОБА_2 на ім`я начальника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області (а.с.4); письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.5,6,7) та іншими долученими матеріалами.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» було зроблено роздруківку результату тесту №2864 з приладу «Drager Alkotest 6810» прилад № ARBL-0834, згідно з якою ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з чим останній погодився, розписавшись у даній роздруківці (а.с. 12).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810».

В матеріалах справи (в тому числі й в протоколі про адміністративне правопорушення) відсутні пояснення ОСОБА_1 , в яких було б висловлено незгоду з результатами тесту.

Вказаний результат огляду ОСОБА_1 також підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких проводився огляд на стан сп`яніння.

При проведенні огляду на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 повністю були дотримані вимоги закону та водій не заперечував проти такого огляду й не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Покликання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на взяття за основу даних з протоколу про адміністративне правопорушення, а саме врахування показів газоаналізатора «Drager Alkotest 6810», який відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, а тому, на думку апелянта, його показники не можуть вважатися допустим доказом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано також газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.

Крім цього, газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01.09.2014р. та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Отже, газоаналізатор Drager Alcotest-6810 ARBL-0834, який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ та має свідоцтво про державну реєстрацію, відтак такий є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований, що спростовує доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про недопустимість такого доказу.

Покликання апелянта в підтвердження своїх доводів на відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначений документ не складався в зв`язку з проходженням огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager».

За таких обставин відсутність у справі складеного поліцейським направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння не є свідченням порушення порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке останній притягається до відповідальності, та не спростовує законність проведення огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6810.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням порядку процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого ст.266 КУпАП, то такі є безпідставними.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810».

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що у даній дорожньо-транспортній пригоді винен кінь, який раптово вистрибнув на проїжджу частину дороги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції.

У апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів покази свідків, на що посилається апелянт. Такі пояснення засвідчені особистими підписами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Окрім того в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 надали свої пояснення, щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, свідками якого вони були. Свідок ОСОБА_4 була очевидцем самої події дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, під час допиту зазначених свідків в судовому засіданні суду першої інстанції вони надавали саме покази, очевидцями яких були.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкцій ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк