Справа № 755/1973/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, пенсіонерку, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановила:

згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 186874 від 21 січня 2020 року, ОСОБА_1 21 січня 2020 року, приблизно о 17 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру до своєї невістки ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала вини у вчиненні адміністративного правопорушення та зазначила, що у неї 21 січня 2020 року виник конфлікт з невісткою, однак не вона була ініціатором конфлікту, а її невістка ОСОБА_2 . Також зазначила, що конфлікт відбувся за її місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де вона одна мешкає у квартирі, а невістка прийшла до неї в гості з дитиною та стала ображати і провокувати. Також ОСОБА_1 не погодилась з письмовими поясненнями ОСОБА_2 щодо застосування нею фізичного насильства до останньої, при цьому звернула увагу на те, що вона є особою похилого віку, пересувається за допомогою палиць, має проблеми з ногами, а тому жодного фізичного впливу не змогла б заподіяти. Зазначила, що на даний час у її сина наявна заборгованість по аліментах, тому вважає, що дані провокативні дії є способом заволодіти її квартирою з метою погашення заборгованості сина, а її подальшого виселення. Вважає необґрунтованими обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, тому просить закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя дійшла такого висновку.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено ст. 254 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, який повинен бути складений у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 186417 від 29 жовтня 2019 року, ГР № 186874 від 21 січня 2020 року, ОСОБА_1 21 січня 2020 року, приблизно о 17 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру до своєї невістки ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Згідно п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що 21 січня 2020 року свекруха ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинила психологічне насильство до неї, а саме кричала, нецензурно висловлювалась, погрожувала, а також вдарила кілька разів головою об стінку.

Крім того, з рапорту оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 21 січня 2020 року вбачається, що 21 січня 2020 року о 16 год 57 хв за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 б`ється в квартирі, де знаходяться малолітні діти.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні не визнала винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, спростувала власні письмові пояснення та наполягає на тому, що ініціатором конфлікту була її невістка ОСОБА_2 .

Для надання пояснень ОСОБА_2 викликалась у судові засідання, однак в жодне з них не з`явилась, направила на адресу суду клопотання у яких просила розглядати справу без її участі, або призначити засідання після закінчення карантину.

У рішенні по справі «Karelin v. Russia» no. 926/08 ECHR від 20 вересня 2016 року зауважено, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

Наведене доводить, що саме з протоколу про адміністративне правопорушення суддя має встановити сукупність достатніх даних, які дозволяють зробити обґрунтований, коректний висновок про свідоме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі.

У той же час, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення не відповідає даним, які відображені в матеріалах зібраних під час підготовлення справи про адміністративне правопорушення, які повинні підтверджувати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, з рапорту оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 21 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 билась, що з об`єктивної сторони характеризує її дії, як вчинення насильства фізичного характеру.

З рапорту ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 21 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, яке виразилось у криках, образах, висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах в сторону ОСОБА_2 , що з об`єктивної сторони характеризує дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як вчинення насильства психологічного характеру.

Письмові пояснення ОСОБА_2 від 21 січня 2020 року характеризують дії ОСОБА_1 , як вчинення насильства фізичного, так і психологічного характеру.

Покази ж, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані нею в судовому засіданні, взагалі виключають вчинення нею будь-якого насильства, а ініціатором конфлікту визнає ОСОБА_2 . Крім того, суддя враховує той факт, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, не зареєстрована, практично не спілкується з ОСОБА_1 . Не зрозумілим залишається той факт, чому саме в цей день вона приїхала до кв. АДРЕСА_2 з дитиною, оскільки сама постійно проживає за межами м. Києва. Також суддя враховує стан здоров`я ОСОБА_1 , якій 74 роки, вона практично не може пересуватись без сторонньої допомоги, хворіє рядом хронічних захворювань.

Зазначені матеріали в сукупності не дозволяють дійти до однозначного висновку про те, чи були вчиненні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 дії, які мають ознаки домашнього насильства, а в разі вчинення не дозволяють встановити, якого характеру вони були.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 173-2, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко