ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/398/20 Справа № 214/1007/20 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Морозова Є.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 11.01.2020 року о 17.10 годин за адресою: АДРЕСА_1 , залишила дітей самих без нагляду, та поїхала у Карпати, чим порушила ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також стягнуто з неї судовий збір на користь держави в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки копію вказаної постанови її захисник отримав лише 16.03.2020 року, також просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі щодо неї на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, або, застосувавши ст.22 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення та оголосити усне зауваження.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.283 КУпАП, не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Вказує на те, що матеріали справи не містять достатніх доказів та усіх необхідних відомостей, які б вказували на її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Зазначає, судом не було надано відповідної оцінки документам, покладеним в основу обвинувачення, також залишено поза увагою те, що ці документи містять суперечні та взаємовиключні між собою відомості.

Так, згідно заяви ОСОБА_4 від 13.01.2020 року, він звернувся до органів поліції у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 психологічного насилля у сім`ї, а не у зв`язку із залишенням дітей.

При цьому судом не взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 надані нею 04.02.2020 року, та які вона підтримала в судовому засіданні 05.03.2020 року, а саме, що вона дійсно 11.01.2020 року близько 17.00 годин поїхала з дому на відпочинок. Старша її донька ОСОБА_2 виховує власну дитину - ОСОБА_5 , 2019 року народження. Молодша донька ОСОБА_3 відмовилась їхати з нею, а тому вона подзвонила ОСОБА_4 та попередила про те, що їде. Вона залишила вдома приготовану їжу та продукти, коли повернулася, дітей вдома не було.

Також, судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що її старша донька має дитину та з нею проживає її співмешканець, а саме батько дитини ОСОБА_6 , 2000 року народження, який є повнолітнім.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що за час її відсутності через від`їзд відбулись якісь надзвичайні події, що зашкодили дітям.

Звертає увагу на те, що матеріали справи містять дві психолого-педагогічні характеристики учениці 4-А класу КСШ №74 ОСОБА_3 , де згідно однієї з них ОСОБА_3 виховується у повній сім`ї, батьки контактують з учителем, надають допомогу у навчально-виховному процесі. Згідно другої характеристики, загальна атмосфера в сім`ї конфліктна, взаємини дитини з матір`ю відчужені, також зазначено, що мати - ОСОБА_1 переважно працювала за кордоном, зі свого боку матеріально забезпечуючи сім`ю.

Відповідно до листа-відповіді від 13.02.2020 року вчителя початкових класів КСШ №74 ОСОБА_7 , яка є класним керівником 4-А класу, ОСОБА_1 цікавиться успіхами у навчально-виховному процесі своєї дитини. Відвідала батьківські збори за результатами І семестру 18.12.2019 року. Приходила на індивідуальні бесіди до класного керівника.

Зазначає, що за місцем реєстрації та проживання вона характеризується позитивно.

Вказує на те, що з тексту постанови суду від 05.03.2020 року вбачається, що судом надано оцінку лише одній із вказаних характеристик, до того ж з обвинувальним ухилом, а також не усунуто суперечності між вказаними характеристиками.

Окрім того, судом не надано оцінку тому факту, що: вона раніше не притягувалася до адміністративної та іншої відповідальності; знаходиться під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного процесом розлучення та складними сімейними обставинами; будь-який умисел на вчинення правопорушення та жодні обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Таким чином, відповідно до ст.22 КУпАП, у суду першої інстанції були підстави для застосування до неї такого виховного заходу як усне зауваження.

Будучи увідомленою про місце та час розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, її інтереси представляв захисник Морозов Є.Є., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а тому апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки повний текст постанови був отриманий її захисником лише 16 березня 2020 року, а апеляційну скаргу подано 17 березня 2020 року, дотримавшись 10-тиденного строку її оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 440225 від 04 лютого 2020 року, де наведені обставини невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків у вихованні дітей, залишивши їх самих без нагляду, що підписаний самою ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, заявою ОСОБА_8 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Отже, суд в постанові пославсь на дослідження всіх наданих йому доказів, та також письмові пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_8 , надані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що ОСОБА_1 11 січня 2020 року залишила неповнолітніх дітей дома, без їжі, грошей, нікого не попередив, та поїхала на відпочинок в іншу область країни, отже, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані докази є належними та допустимими.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що вона є донькою ОСОБА_1 , яка здійснює психологічне насилля над нею та молодшою сестрою, не забезпечує їх їжею та грошима, їх батько з ними не проживає, оскільки на цей час відбувається процес розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 (а. с. 5), а також з письмових пояснень ОСОБА_8 встановлено, що його дружина - ОСОБА_1 вигнала його з квартири і він на цей час мешкає в іншому місці, до спільних дітей його вона не пускає, відразу викликає працівників поліції, а також вона морально принижує їх дітей та застосовує до них фізично насилля (а. с. 4).

Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вважаю за необхідне зазначити, що стаття 184 КУпАП спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 СК України, та до кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини, також у розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи та дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, судом кваліфіковано правильно, а саме як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків.

Твердження ОСОБА_1 щодо врахування судом лише негативної характеристики щодо неї від загальноосвітньої школи, де навчається її дитина, та не врахування іншої позитивної характеристики щодо неї, не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції було враховано усі надані матеріали до справи у їх сукупності щодо події 11 січня 2020 року, а не щодо забезпечення необхідних умов навчання.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона залишила своїх дітей із старшою донькою, яка вже самостійно виховує свою малолітню дитину із батьком її дитини, який є повнолітньою особою, не є слушними, оскільки вказана обставина свідчить про ухилення саме нею від виконання батьківських обов`язків, забезпечення необхідних умов життя ОСОБА_3 покладено на батьків та не могло покладатися на інших осіб ОСОБА_2 чи батька її дитини, які не є її законними представниками.

Щодо неврахування судом першої інстанції того факту, що ОСОБА_1 раніше не притягувалась до адміністративної і кримінальної відповідальності, то вказаний факт спростовується вказаним в постанові суду посиланням на врахування судом особи правопорушниці - ОСОБА_1 (а. с. 20).

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені її вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення, а тому відсутні підстави для застосування ст. 22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення та оголосити усне зауваження, як зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко