Справа № 428/5293/20
Провадження № 33/810/192/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника - Шурхно К.А., розглянувши «09» жовтня 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Шурхно Кирила Анатолійовича, поданої в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не надано, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2020 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 гривні 40 копійок.

У постанові суду зазначено, що 24.06.2020 року о 09 годині 50 хвилини в м.Сєвєродонецьку, на а/д Р-66 154 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest» та у найближчому медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі адвоката Шурхна К.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 порушується питання про скасування постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при розгляді справи Сєвєродонецьким міським судом було грубо порушено норми процесуального права. Суд при прийнятті рішення в основу прийнятого рішення взяв до уваги пояснення осіб, які не були допитані неупередженим судом безпосередньо в залі судового засідання. При цьому адвокат заявляв клопотання про виклик та допит в якості свідків понятих, які були при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 .

Апелянт наголошує, що судом не перевірено, чи перебував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння чи ні, чи виконані патрульними дії, передбачені Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знизують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), та керував ОСОБА_1 транспортним засобом перед тим, як був зупинений працівниками поліції, чи були підстави для його направлення на огляд до медичного закладу. Вказує, що судом досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, однак на відео не зафіксований факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Поміж того апелянт вказує, що згідно матеріалів справи відповідно до п.8 Розділу 1 Інструкції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не складалось, з ним ОСОБА_1 не ознайомлювався, в зв`язку з чим вважає, що направлення на проходження огляду здійснене не передбачений законодавством спосіб.

Разом з цим апелянт зазначає, що працівниками УПП не були виконані вимоги ст.265-2 КУпАП про відсторонення від керування транспортним засобом особи, що знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, шляхом затримання транспортного засобу, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом наявності складу адміністративного правопорушення.

У суді апеляційної інстанції захисник Шурхно К.А. підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи, наполягав на її задоволенні та просив скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження про справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Одночасно захисник повідомив суду про обізнаність ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, але який не виявив бажання особистої участі в апеляційному розгляді справи.

Оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справи не подав, то згідно приписів ч.6 ст.294 КУпАП його неявки не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 293825 від 24.06.2020 року; письмові рапорти інспекторів поліції Ахтирського В., Котлярова Р. ; направлення на медичний огляд; акт огляду на стан сп`яніння; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та DVD диск, долучений до матеріалів справи, з відеофайлами з нагрудних камер (відеореєстраторів) патрульних поліцейських.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №293825 від 24.06.2020 року, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), 24.06.2020 року о 09 годині 50 хвилини в м.Сєвєродонецьку, на а/д Р-66 154 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest» та у найближчому медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

- згідно рапорту поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Котлярова Р. від 24.06.2020 року (а.с.8) вбачається, що під час патрулювання на службовому автомобілі, що надійшла інформація, про те, що водій «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Виявивши даний автомобіль, було прийнято рішення зупинити автомобіль. Водієм виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 , було виявлено характерні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest» чи у найближчому медичному закладі. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

- згідно рапорту поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Ахтирського В. від 24.06.2020 року (а.с.9) вбачається, що під час патрулювання на службовому автомобілі, що надійшла інформація, про те, що водій «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Виявивши даний автомобіль, було прийнято рішення зупинити автомобіль. Водієм виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 , було виявлено ознаки сп`яніння. Після чого громадянина ОСОБА_1 було передано екіпажу «Цейлон-117» лейтенант поліції Тамошевський О.О., рядовий поліції Котляров Р.Ю. для складання адміністративних матеріалів.

- згідно направленням на медичний огляд від 24.06.2020 року (а.с.6) водій ОСОБА_1 направляється на огляд. Але огляд на виявлення ознак сп`яніння не проводився, особа на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся.

- згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на медичний огляд від 24.06.2020 року (а.с.7) огляд на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager ARLM-0458 не проводився, що підтверджується підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3

- згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 24.06.2020 року (а.с.4;5), вони були запрошені в якості свідків при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager», а також у медичному закладі.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, а також відеозаписи з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції, які містяться у 8 файлах та знаходяться на DVD диску, долученого до матеріалів справи (а.с.13), та на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 ,також вбачається, що на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 відмовився надати відповідні документи на право керування автомобілем, пояснив, що забув вдома, у зв`язку з чим було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП. Потім працівник поліції пояснив, що надійшла інформація, про те, що водій «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest» чи у найближчому медичному закладі. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Працівником поліції права ОСОБА_1 роз`яснювались. Також водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортного засобу.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при обставинах встановлених постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2020 року, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу сторона захисту в апеляційній скарзі не навела переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про те, що в судовому засіданні не були допитані свідки, які були присутні при виявлені ознак алкогольного сп`яніння. Зміст досліджених письмових показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час судового розгляду не оспорювалась захисником та за матеріалами справи 15.09.2020 року (а.с.21) Шурхно К.А. надав суду клопотання про їх виклик і допит в судовому засіданні, а також просив надати справу для ознайомлення. У зв`язку з цим, адвокату було надано право ознайомитись з матеріалами справи, та розгляд справи було відкладено на 21 вересня 2020 року на 16:00.

Згідно протоколу судового засідання від 21 вересня 2020 року (а.с.26) під час судового розгляду сам правопорушник ОСОБА_1 участі не приймав, але його захисник Шурхно К.А. просив провадження по справі закрити з підстав відсутності події та складу адміністративного порушення в діях ОСОБА_1 , оскільки вважав, що протокол було складено з порушенням, ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження медичного огляду не роз`яснювали, пройти огляд в медичному закладі не пропонували, від керування автомобілем не відсторонювали. Ніяких клопотань до суду першої інстанції під час розгляду справи 21 вересня 2020 року від захисника, у тому числі про виклик свідків, не надходило. Не було заявлено такого клопотання стороною захисту й під час апеляційного розгляду. До того ж захисник не заперечував в апеляційному суді того, що 21 вересня 2020 року під час особистої участі у судовому засіданні, він не наполягав на виклику до суду вказаних свідків для їх допиту.

Отже у суду першої інстанції не було підстав для виклику вказаних свідків, оскільки правдивість їх письмових показань не викликала сумніву у місцевого суду, та не вбачає таких підстав суд апеляційної інстанції.

Водночас апеляційний суд вважає неспроможними твердження сторони захисту про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем за наведених у постанові місцевого суду обставин, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП доказами. Зокрема відеозаписами з камер поліцейських зафіксовано рух автомобілю «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився водій ОСОБА_1 , та який після зупинки даного транспортного засобу виходив з водійської двері автомобіля. Потім працівник поліції пояснив, що надійшла інформація, про те, що водій «Mercedes-Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest» чи у найближчому медичному закладі. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та не заперечував того факту, що саме він керував автомобілем.

Між тим, на спростування цих обставин стороною захисту апеляційному суду належних доказів не надано.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП через відсутність направляння його для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я, з огляду на наступне.

За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:

- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але при його згоді пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я;

- незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки ТЗ.

Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції патрульного поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або у найближчому закладі охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції не вбачає в даному випадку порушень визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, що ставило б під сумнів правильність висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж матеріали справи містять таке направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, який не проводився, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження (а.с.6).

Сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку ОСОБА_1 не заперечується в апеляційній скарзі, а факт його керування транспортним засобом за обставин, встановлених рішенням суду першої інстанції, доводиться дослідженими судом належними, допустимими та достатніми доказами у їх сукупності.

Також не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції аргументи сторони захисту про порушення патрульними поліцейськими вимоги ст.265-2 КУпАП щодо необхідності тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені першою, другою, третьою і четвертою частиною статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

З наданих суду та перевірених відеофайлів на DVD диску вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції висунули водію вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після відмови пройти огляд на місці, а також пройти огляд у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 було повідомлено про його відсторонення від керуванням ТЗ. Оскільки у даному випадку розміщення транспортного засобу суттєво не перешкоджало дорожньому руху, а тому у працівників патрульної поліції не виникало потреби застосовувати тимчасове затримання транспортного засобу.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Шурхна К.А. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.09.2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шурхно Кирила Анатолійовича - залишити без задоволення, а постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО