Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4033/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з відділення Військової служби правопорядку Військова комендатура м.Маріуполь про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , водія пересувного стоматологічного кабінету медичної роти військової частини НОМЕР_2 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.172-20 КУпАП,-
УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, а саме водієм пересувного стоматологічного кабінету медичної роти військової частини НОМЕР_2 , 22.06.2020 року близько 11 години, був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння в розташуванні військової частини по АДРЕСА_2 , яка виконує бойові завдання за призначенням в районі проведення Операції Об`єднаних Сил в Донецькій області. Огляд проводився за допомогою приладу №00250 «Алконт-М», результат - проба позитивна 0,47‰.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що є військовослужбовцем, а саме водієм пересувного стоматологічного кабінету медичної роти військової частини НОМЕР_2 . Несе службу за графіком доба через добу. Змінився 21.06.2020 року о 17 годині та до 17 години 22.06.2020 року був вільний, на підтвердження чого надав витяг з наказу від 22.06.2020 року. Пояснив, що 22.06.2020 року приблизно о 09-30 годин він домовився про зустріч із своїм знайомим ОСОБА_2 , який також є військовослужбовцем, для чого доїхав на трамваї до с.Мирний в Кальміуському районі м.Маріуполя. Знайомого очікував на зупинці громадського транспорту «вул.Уральська». В цей час повз проїжджав автомобіль військової служби правопорядку, в якому знаходились ОСОБА_3 та ще два співробітника. Вони зупинились, ОСОБА_3 під час спілкування запитав у нього про вживання алкоголю, у зв`язку з чим надали апарат та «трубочку» для продуття, результат виявився позитивним - 0,47‰. Після чого його посадили до автомобілю та відвезли до ВСП. Чи запитував він про сертифікат на пристрій він не пам`ятає. В машині також знаходилась ОСОБА_4 , яка є лікарем та працює з ним разом. Згодом, вони ще зупинялись, оскільки ОСОБА_3 помітив ще двох військовослужбовців біля банкомату, їх також перевіряли. Протокол складали приблизно з 12 годин до 17-30 годин. В протоколі вказував, що з ним не згоден, проте вказане не влаштувало працівників ВСП, тоді вони, погрожуючи гауптвахтою, примусили написати про погодження з протоколом та визнання провини. Відносно ОСОБА_4 також склали протокол. Після цього він та ОСОБА_4 поїхали на службу, де перед заступанням їх також перевірив черговий лікар. З вчиненням правопорушення категорично не згоден, підтвердив, що вживав алкоголь приблизно о 00 годин 22.06.2020 року, проте о 09-30 годин вже добре себе почував, впевнено стояв на ногах. Також зазначив, що під час складання протоколу права йому не роз`яснювались, захисника не пропонували, пройти медичне обстеження у медичному закладі також не пропонували, навпаки погрожували гауптвахтою, якщо не підписати згоду з протоколом. Вважає, що працівники ВСП не мають право проводити перевірку на стан алкогольного сп`яніння, з результатами тесту не згоден, мундштук пристрою не був герметично запакований. При цьому, зазначив, що його військова частина станом на 22.06.2020 року не знаходиться в зоні ООС. Вважає, що дії працівників військової комендатури є неправомірними.

Захисник Коршок В.М., яка діє на підставі довіреності від 06.07.2020 року та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №2020-1071838 від 06.07.2020 року, підтримала позицію свого підзахисного, надала заяву, за якою просила справу розглянути за її відсутності, визнати незаконним протокол про адміністративне правопорушення, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 ч.3 КУпАП. В раніш поданих запереченнях вказувала, що підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності відсутні, оскільки він не знаходився в розташуванні військової частини НОМЕР_2 , був затриманий за її межами, докази щодо статусу особи військовослужбовця «за контрактом» в матеріалах справи відсутні, до адміністративної відповідальності за вчинення схожого правопорушення не притягувався, відтак його дії за ч.3 ст.172-20 КУпАП кваліфікуватись не можуть. При цьому зазначені в протоколі свідки є зацікавленими особами, оскільки є співробітниками ВСП.

Представник військової комендатури м.Маріуполя ОСОБА_5 , 26.10.2020 року у судове засідання не з`явився, допитаний раніш, пояснив, що 22.06.2020 року працівниками ВСП було проведено позапланову перевірку особового складу військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_2 . Перевірка проводилась в розташуванні військової частини. Так, в спальному приміщенні медичної роти було виявлено ОСОБА_4 , якій було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального приладу, оскільки у неї були наявні ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння очей та обличчя). Огляд проводився за допомогою приладу №00250 «Алконт-М», за результатом проба позитивна. Після цього їй було запропоновано проїхати до військової комендатури м.Маріуполя для складання протоколу, та поки вона збиралась, на територію військової частини пройшов ОСОБА_1 , який також є військовослужбовцем за контрактом, а саме водієм пересувного стоматологічного кабінету медичної роти військової частини НОМЕР_2 . Дізнавшись про ситуацію, що склалась, просив вирішити питання без складання протоколу, оскільки в нього також були наявними ознаки алкогольного сп`яніння. Його огляд проводився за допомогою приладу №00250 «Алконт-М», результат - проба позитивна 0,47‰, та йому також запропонували проїхати до військової комендатури. Сам ОСОБА_1 не був затриманий, його ніхто не утримував, а тому послуги захисника йому не надавались. Також зазначив, що проводити фото- та відеофіксацію на території військової частини, а тому таке фіксування щодо продуття спеціального приладом ОСОБА_1 не проводилось. Свідки під час складання протоколу не залучались. Працівники ВСП, які є його підлеглими, зазначені в акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в використанням спеціального технічного засобу №1036 від 22.06.2020 року, понятими не були. Сам ОСОБА_1 був у цивільному одязі, після складення відносно нього протоколу самостійно покинув територію комендатури та поїхав на службу.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши пояснення учасників процесу, прийшов до наступного.

Згідно ст.172-20 ч.3 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Поняття особливого періоду наведене у ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ, особливий період - це період функціонуванні національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В ч.4 ст.3 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування підприємств, установ та організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Водночас ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає підстави вважати, що проміжок між періодами проведення мобілізації дія стану особливого періоду не припиняється.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Дію особливого періоду на території України визначено постановою Вищого Адміністративного Суду України від 16.05.2015 року справа №800/582/14, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2016 року справа №336/7335/15-к.

Роз`яснення про дію особливого періоду міститься в листі Міністерства Оборони України від 01.10.2015 року №322/2/8417. Зазначений період розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває до тепер.

Скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію» після стабілізації ситуації на Сході України.

На даний час військова частина НОМЕР_2 не переведена на організацію і штат мирного часу, та виконує завдання в умовах особливого періоду.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №551 (далі за текстом - Дисциплінарний статут Збройних Сил України) Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що з правопорушником неприязних відносин не має, 22.06.2020 року перебував у складі групи перевірки служби правопорядку, є водієм, згідно припису прибули до військової частини НОМЕР_2 . В розташуванні медичної частини була виявлена ОСОБА_4 , яка мала явні ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, нестійка хода, характерний запах алкоголю з порожнини рота). В результаті чого ОСОБА_4 було запропоновано продути Алкотест, оскільки виникли сумніви у її тверезості. Після продуття проба виявилась позитивною, для складання протоколу їй було запропоновано проїхати до військової комендатури. Під час очікування на вулиці на ОСОБА_4 , до них підійшов ОСОБА_1 , який також мав ознаки алкогольного сп`яніння, йому також було запропоновано продути Алкотест, результат - проба позитивна 0,47‰. Згодом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ще одного військовослужбовця відвезли до військової комендатури для складання відповідних протоколів. Він не пам`ятає, чи був присутній черговий по військовій частині під час продуття останніми Аклотесту, чи не була пошкоджена вакуумна упаковка на мундштуці тесту, оскільки не бачив його. Раніш з ОСОБА_1 знайомий не був.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання надав пояснення, згідно яких він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 (водієм підвозу боєприпасів), постійно проживає на території військової части. В 20-х числах червня 2020 року заступав на службу черговим по військовій частині, в його обов`язки входило надати доступ співробітникам ВСП до усіх приміщень військової частини для перевірки особового складу щодо зберігання заборонених предметів, вживання алкоголю та наркотичних засобів, тощо, оскільки останні там проживають як у гуртожитку. Того дня, в першій половині, з перевіркою приїхали 2 співробітника військової служби правопорядку, допустивши їх на територію військової частини з дозволу командування, супроводжував до медичної частини, у спальному приміщенні якої виявили ОСОБА_4 . Вона сиділа на ліжку та дивилась телевізор, її зовнішній стан не викликав жодної підозри. Потім він вийшов, а через 10 хвилин повернувшись, дізнався, що працівники ВСП забирають ОСОБА_4 з собою, оскільки в неї виявлений стан алкогольного сп`яніння. Під час спілкування, з-за рогу приміщення медичної частини, до них вийшов ОСОБА_1 , який поцікавився ситуацією що сталась, за зовнішніми ознаками в стані алкогольного сп`яніння він начебто не знаходився. ОСОБА_7 відійшов від них метрів на 20-30, а ОСОБА_1 продовжив спілкування з співробітниками ВСП, бесіда відбувалась мирно, а потім він сів у їх автомобіль, стало зрозуміло, що ОСОБА_1 також поїде з працівниками ВСП, проте куди саме йому відомо не було. Усі разом поїхали з військової частини приблизно о 13 годині. Більш з ОСОБА_1 він не спілкувався, що з ним відбувалось за межами території військової частини йому невідомо.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №1036 від 22.06.2020 року, огляд ОСОБА_1 із застосуванням спеціального технічного засобу «Алконт-М» №00250 проведено у зв`язку з виявленими у нього ознаками, а саме почервоніння очей, характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Результат - проба позитивна 0,47‰. Огляд проводився в присутності двох свідків - ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №80699/8 від 17.07.2020 року, виданого ДП «Харківстандартметрологія», прилад спеціалізований для визначення концентрації парів алкоголю у видихуваному повітрі №00250 -15 «Алконт-М», відповідає вимогам настанови щодо експлуатування.

Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №18 від 26.01.2018 року «Про організацію порядку зберігання та використання спеціальних технічних засобів для встановлення стану сп`яніння (алкотестерів)», зокрема, офіцерів з організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах у відділеннях Військової служби правопорядку у м.Бахмут та у м.Маріуполь, допущено до використання спеціальних технічних засобів для встановлення стану сп`яніння (алкотестерів).

Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України №228 від 08.09.2017 року, зокрема, офіцерам патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Служби правопорядку у гарнізонах, надано право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-10 - 172-20 КУпАП, відносно військовослужбовців.

При цьому, відповідно до посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 та протоколу серії ДНК-2/2082, ОСОБА_3 є офіцером відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині про склад добового наряду) №176-НР від 22.06.2020 року, старший солдат ОСОБА_1 , як черговий водій медичного автомобіля водій-електрик пересувного стоматологічного кабінету медичного роти військової частини НОМЕР_2 , призначений у чергову зміну - добовий наряд (Військове містечко №2) з 17-00 годин 22.06.2020 року до 17 годин 23.06.2020 року.

Знаходження останнього близько 11 години 22.06.2020 року на території військової частини НОМЕР_2 , що розташована в АДРЕСА_2 , підтверджується письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 викладеними власноруч 22.06.2020 року, а також свідченнями свідка ОСОБА_7 . Послідуючу зміну своєї позиції та заперечення ОСОБА_1 вини скоєного правопорушення, суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що провина правопорушника доказана у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані за ст.172-20 ч.3 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності. Тобто, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.04.2019 року у справі №927/623/18.

Адміністративні стягнення можуть бути накладені у конкретно визначених часових рамках, під якими розуміється строки накладення адміністративних стягнень або давність притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Правовим наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.

В цьому разі, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Так, ОСОБА_1 інкримінують вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП 22.06.2020 року, а матеріали справи надійшли до суду 24.06.2020 року та справу було призначено до розгляду. У зв`язку із позицією ОСОБА_1 щодо визнання провини, поданням його захисником різноманітних клопотань та з метою виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судові засідання призначались на 25.06.2020 року, 07.07.2020 року, 21.07.2020 року, 27.07.2020 року, 15.09.2020 року, 23.09.2020 року та 26.10.2020 року.

Таким чином, на момент розгляду справи строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним закрити провадження по справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

Керуючись ст.ст.38, 172-20 ч.3, 247, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Донецький апеляційний суд протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: Т.В. Пустовойт