КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 ( сто сімдесят) гривень.

Як встановив суддя у постанові, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 01.12.2019 серії ГР №207966, 01.12.2019 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно ображав, висловлював погрози та залякував свою дружину - ОСОБА_2 , що спричинило її емоційну невпевненість, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019 року та закрити провадження в справі стосовно нього на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував всі обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив та дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та його поясненням наданих в судовому засіданні, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суддя безпідставно послався, як на доказ його вини, на письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких фактично описаний вигаданий факт нанесення ним тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_2 , яка відмовилась від проведення судово-медичної експертизи для фіксування отриманих пошкоджень, однак суддя місцевого суду належним чином не перевірив обставини викладені в цих пояснення та не викликав ОСОБА_2 в судове засідання.

Також вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки його поясненням, як усним, так і письмовим, де він зазначав, що не висловлював образ, погроз чи залякувань відносно ОСОБА_2 та не наносив їй тілесних ушкоджень, однак приймаючи оскаржувану постанову, суддя взяв до уваги лише письмові пояснення ОСОБА_2 , які навіть не відповідають змісту складеного стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того апелянт наголошує, що судом не встановлено та не зазначено в оскаржуваній постанові, яка саме була чи могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, однак саме завдання чи існування можливості завдання такої шкоди є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с. 22), ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, а тому, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи, що неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При розгляді справи слід з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя у постанові повинен навести докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає, зокрема за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Між тим, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, який умисно ображав, висловлював погрози та залякував свою дружину - ОСОБА_2 , що спричинило її емоційну невпевненість, суддя у своєму рішенні не навів належних доказів, якими підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, не зазначив чи могла та чи була такими діями правопорушника завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, а також не перевірив обставини викладені в письмових поясненнях ОСОБА_2 , на підставі яких стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи і як наслідок прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сім`ї стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 01.12.2019 року в даному випадку не можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також слід зазначити, що диспозиція ст. 173-2 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 173-2 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Проте, приймаючи оскаржувану постанову, суддя у своєму рішенні послався на положення Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», однак вказаний закон втратив чинність 07.01.2018 року на підставі Закону України №2229-VIIIвід 07.12.2017 року.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, і під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суддею не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства стосовно своєї дружини - ОСОБА_2 , постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова