Справа № 756/8418/20 Головуючий у суді І інстанції Жежера О.В.
Провадження № 33/824/4221/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Чичиркіна А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чичиркіна А.О. на постанову судді Оболонського рйаонного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 , 26 червня 2020 року о 21 годині в м. Києві по вул. Північній, 1, керував транспортним засобом марки «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 - адвокат Чичиркін А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року - скасувати, а провадження у справі - закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що під час розгляду справи стороною захисту надані суду беззаперечні докази відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які не спростовані іншими доказами в їх сукупності.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник Чичиркін А.О. вказав, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови відповідає виключно обвинувальному ухилу. Показання свідка захисту, та інші досліджені письмові докази трактувалися судом однобоко, з порушенням принципу верховенства права, пропорційності, презумпції невинуватості та забезпечення доведення вини.

В судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_1 дав правдиві показання про те, що він не керував транспортним засобом в той час коли до нього підійшли працівники поліції, хоч і перебував у стані алкогольного сп`яніння, повідомив про те, що він намагався закрити вікна в автомобілі, а автомобілем керувала його дружина, яка щойно покинула це місце. Під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано ОСОБА_2 , та з`ясовано, що саме вона керувала автомобілем, а ОСОБА_1 не керував ним взагалі.

Крім того, сторона захисту звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує того, що він вживав алкоголь, і повідомляє працівникам поліції, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння, разом з тим, вкотре повторює, що сам автомобілем не керував. Незалежно від цього, працівники поліції, вирішили спростити для себе подію документування стану сп`яніння та склали два пояснення від невідомих осіб. Вказані бланки заздалегідь підготовлені, надруковані на офсетній техніці та потребують внесення тільки даних про особу, сам же протокол в присутності свідків не складається, та свідки достовірно чують висловлене бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чичиркіна А.О., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 424071 від 26 червня 2020 року, письмовими поясненнями, які містяться в матеріалах справи, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції від 26 червня 2020 року та показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 .

Однак, звказаними висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 424071 від 26 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 26 червня 2020 року о 21 годині в м. Києві по вул. Північній, 1, керував транспортним засобом марки «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, в судовому засіданні як суду першої інстанції так і апеляційного суду, ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та вказував, що 26 червня 2020 року він був затриманий нарядом поліції біля свого автомобіля в м. Києві по вул. Північна. В подальшому працівники викликали наряд патрульної поліції, які склали протокол про керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, з чим він не погодився. Бажав пройти огляд на стан сп`яніння, хоча транспортним засобом не керував.

Зазначене повністю підтверджується відеозаписом, який переглянутий апеляційним судом, та з якого вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з виявленими в нього ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 неодноразово вказував, що він не відмовляється від проходження огляду, як на приладі «Драгер» так і в медичному закладі, однак вказував, що транспортним засобом не керував. Працівниками поліції така поведінка ОСОБА_1 була сприйнята як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому на останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 із подальшими змінами, встановлено, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд стан алкогольного сп`яніння, а навпаки, погодився на такий огляд.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Таким чином, у зв`язку з недотриманням працівниками поліції вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, висновок суду про порушення останнім положень п. 2.5 ПДР України є безпідставним.

Щодо наявних в справі письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в яких зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд з врахуванням іншого доказу, а саме - відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, вважає ці пояснення свідків суперечливими доказами наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши щодо ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем. Вказане ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

При цьому, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 положень правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, оскільки із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити.

Більш того, залишається недоведеним сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а сам ОСОБА_1 вказує, що автомобілем не керував.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чичиркіна А.О. з доповненнями - задовольнити.

Постанову судді Оболонського рйаонного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон