ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/157/20 Номер провадження 33/814/341/20Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю порушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою порушника ОСОБА_1 на постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 10 лютого 2020 року близько 20 год. 50 хв. керував автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Пушкіна у смт. Семенівка Полтавської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, почервоніння обличчя) та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження закрити на підставі п.1 ст. 247 КпАП України.

При цьому зазначає про порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння. Стверджує, що протокол є недопустимим доказом, оскільки не містить вказівки у який спосіб він мав проходити такий огляд, що позбавило його можливості надати однозначну відповідь чи погоджується він проходити огляд, чи ні.

Зауважує, що відсутня відповідальність за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

Вказує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були запрошені поліцейським після зупинки автомобіля, яким він керував, і не могли чути відмовляється він від проходження огляду на стан сп`яніння, чи ні.

Звертає увагу, що поліцейські не надали технічну документацію на алкотестер і відповідне направлення на огляд в медичному закладі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який вважав себе невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати участь у розгляді справи забезпечене судом апеляційної інстанції.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

В засіданні апеляційного суду порушник не заперечував фактичних обставин, за яких він 10 лютого 2020 року близько 20 год. 50 хв. був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Пушкіна у смт. Семенівка Полтавської області. Лише стверджував, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед поїздкою на автомобілі вживав безалкогольне пиво.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №271146 від 10 лютого 2020 року, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини правопорушення підтвердив в засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_2 , пояснивши, що разом з іншим свідком був запрошений працівниками поліції засвідчити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому жодних заперечень під час складання протоколу порушник не висловлював.

Такі показання свідка узгоджуються з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , а також з власноруч викладеними поясненнями ОСОБА_1 та спростовують доводи порушника про те, що свідки не могли чути відмовляється він від проходження огляду на стан сп`яніння, чи ні.

Більше того, навіть за змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечує, що поліцейські спочатку запропонували пройти огляд за допомогою алкотестера, а після його вимоги надати технічну документацію запропонували пройти огляд в медичному закладі, на що він відмовився.

Твердження порушника про те, що його відмова від проходження огляду була вимушеною є непереконливими і спростовуються дослідженими судом доказами.

Приписами п.2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про недопустимість цього протоколу як доказу матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи порушника про відсутність адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння не спростовують висновків судді про винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідного огляду.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.