Код суду 233 № 233/1695/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Сітнікова Т.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бєляєва О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянки України, фізичної особи-підприємця (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права відповідно до ст. ст. 10, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 733514 від 27 березня 2020 року про те, що 27 березня 2020 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 , яка є власником торгового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 здійснювала торгівлю продуктами харчування, порушивши вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, чим вчинила правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Бєляєв В.О. пояснив, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює свою господарську діяльність у магазині по АДРЕСА_2 , де продає продукти харчування. Вказане приміщення належить їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 93 від 20 лютого 2002 року та є магазином (так, ОСОБА_1 27 березня 2020 року отримано технічний паспорт на будівлю магазину). Фактично ОСОБА_1 не порушено Постанову КМУ № 211 (із змінами від 25 березня 2020 року), про що зазначено у протоколі, адже пп. 3 п. 2 заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, крім, зокрема, торгівлі продуктами харчування. Щодо порушення рішення органів місцевого самоврядування у протоколі нічого не зазначено, проте і їх ОСОБА_1 не порушувала. Просить закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала адвоката, просила справу закрити.

Вислухавши пояснення адвоката Бєляєва В.О., Волобуєвої О.Є., дослідивши матеріали справи і надавши їм відповідну оцінку, суд вважає що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Положення ст. 44-3 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, тобто не визначено в чому, в яких діях полягало порушення ОСОБА_1 правил (та яких саме) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, на яку посилається працівник поліції.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 було порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

Підпунктом 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239) заборонено до 24 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім, зокрема, торгівлі продуктами харчування, за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання, здійснювала роботу, яка передбачає приймання відвідувачів щодо торгівлі продуктами харчування, що підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 733514 від 27 березня 2020 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , самої ОСОБА_1 від 27 березня 2020 року; фотоматеріалами. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку № 102, та згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основний вид економічної діяльності ОСОБА_1 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11). Також згідно наданих фото та належним чином завіреної копії технічного паспорту на будівлю магазину по АДРЕСА_2 , в магазині мається туалет, площею 1,4 м2 (централізоване водопостачання та каналізація).

Таким чином робота суб`єкта господарювання - ОСОБА_1 (по АДРЕСА_2 ) не підпадає під заборону, встановлену Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211; останньою не порушено вимоги вищезазначеної Постанови (та враховуючи бланкетність диспозиції статті 44-3 КУпАП, із не зазначенням в протоколі фактично порушеної норми закону) в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а отже і відсутній склад правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах матеріалів про адміністративні правопорушення встановлюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376. Частиною 9 Розділу 2 Інструкції передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Так, в порушення Інструкції та КУпАП в графі «до протоколу додається» зазначено лише «пояснення». При цьому, до протоколу додано копії рапорту посадової особи органу поліції, протоколів засідання постійної міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій; диску. Про що фактично не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із наданих копій протоколів засідання постійної міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (які не є розпорядженням / рішенням органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, в розумінні статті 44-3 КУпАП) № 4 від 26 березня 2020 року (комісією вирішено призупинити діяльність (на час карантину) наступних об`єктів, окрім, зокрема, закладів, що здійснюють торгівлю продуктами харчування), № 5 від 18 березня 2020 року (комісією вирішено призупинити діяльність об`єктів, окрім, зокрема, суб`єктів, що здійснюють торгівлю продуктами харчування, за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту), № 6 від 20 березня 2020 року, № 7 від 22 березня 2020 року (комісією вирішено з 00 год. 00 хв. 24 березня 2020 року тимчасово заборонити роботу усіх торгових павільйонів та торгівельних кіосків, за винятком тих, які приєднані до централізованого водопостачання та каналізації, у межах вулиць з обох боків, зокрема, вул. Ціолковського вул. Леваневського б-р Космонавтів пл. Перемоги вул. Ол. Невського вул. Громова) не вбачається призупинення діяльності чи тимчасової заборони роботи, які б стосувалися роботи суб`єкта господарювання ОСОБА_1 у магазині «Маркет-Опт», що по вул. Ціолковського, 40/7 (який в протоколі значиться, як «торгове приміщення»).

Таким чином, поліцейськими Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області під час збирання доказів, встановлено не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, під час складання протоколу та оформлення матеріалів не надано належних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 порушення правил щодо карантину людей або санітарно-гігієнічних або санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В даному випадку, за наслідками розгляду матеріалів відносно ОСОБА_1 наявність такого сумніву дійсно має місце.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Проводячи оцінку представлених суду доказів, необхідно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 не порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (про що зазначено в протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 733514 від 27 березня 2020 року), при цьому в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, не розкрито його об`єктивну сторону, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення останньою адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Таким чином з урахуванням відсутності об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Дана обставина сама по собі виключає наявність в діях останньої події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Т.Б. Сітніков