Справа № 616/641/20
Провадження № 3/616/242/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" жовтня 2020 р. смт. Великий Бурлук

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області Подмаркова Ю.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби "Вільхуватка" Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Куп`янськ Харківської області, є громадянином України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, інспектор прикордонної служби 3 категорії відділу прикордонної служби "Вільхуватка", зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , даних про притягнення до адміністративної відповідальності не надано,

за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

09.10.2020, о 05:00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, у складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль», в районі ІПТ №225, в умовах особливого періоду, відпочивав (спав), чим порушив вимоги п. 14 глави ІІ розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року №1261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року за №1391/27836.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні правопорушення, однак, вказав, що напередодні цілу добу також був в наряді, тому, заснув на 30 хв. оскільки взагалі не було часу на відпочинок дві доби.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії тСхРУ №111577 від 13.10.2020; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; рапортом в.о. начальника відділу прикордонної служби "Вільхуватка" лейтенанта Яркового В. від 09.10.2020; службовою характеристикою на інспектора ОСОБА_1 ; копією службового посвідчення НОМЕР_1 .

Вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1,ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 року у справі №800/582/14 зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду та останній діє до теперішнього часу.

За таких обставин на даний час діє особливий період.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак, беручи до уваги характер та обставини правопорушення, дані про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і, з урахуванням того, що шкоди державним та суспільним інтересам не завдано, від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 283, 284, 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.М. Подмаркова