ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/146/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/182/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Терлюка О.Я.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Козівського районного суду від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 11.02.2020 року о 10:30 год. в смт.Козова по вул.Грушевського,12, транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарування та відповідно без отримання ліцензії на право провадження даного виду діяльності, чим порушено п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на недоведеність вміненого йому правопорушення.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не конкретизовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, не відображено обов`язкові ознаки такого правопорушення, якими є систематичність дій та отримання будь-якого доходу від такої діяльності.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 2 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», за якими під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької діяльності, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Стверджує, що рухався на транспортному засобі в особистих справах, відповідно не здійснював господарську діяльність та не отримував будь-якої грошової винагороди, оскільки не є підприємцем, підприємницькою діяльністю не займається, послуги із перевезення пасажирів не надає.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , адвоката Терлюка О.Я., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2020 року №0003557 ОСОБА_1 11.02.2020 року о 10:30 год. в смт.Козова по вул.Грушевського,12, транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та відповідно без отримання ліцензії на право провадження даного виду діяльності, чим порушено п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ч.1 ст.164 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку (п.2).

У п. 4 вищевказаної постанови вказано, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, важливими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

При цьому, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП уповноважена особа зобов`язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

Як вбачається, у протоколі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2020 року №0003557 вказано про разовий факт здійснення ОСОБА_1 послуги з перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації суб`єкта господарської діяльності та без одержання ліцензії на зайняття вказаним видом діяльності. При цьому, не встановлено факту отримання будь-якого прибутку ОСОБА_1 від здійснення такої підприємницької діяльності.

Окрім цього, систематичність дій ОСОБА_1 щодо здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та отримання ним прибутку не підтверджується жодними доказами у справі.

При цьому, як пояснив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він здійснював рух на транспортному засобі в особистих справах, відповідно не здійснював господарську діяльність та не отримував будь-якої грошової винагороди.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції були залишенні поза увагою наведені вище обставини, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 систематично здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та отримував доходи від неї, що не з`ясовано судом першої інстанції при доведені вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, приходжу до висновку, що рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, а тому постанова Козівського районного суду від 28 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень та стягнуто судовий збір - скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя