Справа № 162/767/20 Провадження №33/802/757/20 Головуючий у 1 інстанції:Цибень О. В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, постановою судді провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 18 год 17 хв 19 липня 2020 року в смт. Любешів по вул. Незалежності, керував транспортним засобом - мотоциклом SHINERAY, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням газоаналізатора «Драгер 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 4366. Результат огляду становить 1.95 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через Любешівський районний суд Волинської області подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді, скасувати та прийняти нову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції ст.185 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, вказує, що копію оскаржуваного рішення отримав лише 01 жовтня 2020 року. Дані обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Подав на адресу Волинського апеляційного суду ОСОБА_1. заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити з таких підстав.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що копію судового рішення ним отримано лише 01 жовтня 2020 року.

Проте, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно яких постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи судом першої інстанції, що підтверджується постановою судді, а також не заперечується самим апелянтом (а.с.21, 22, 25-26).

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через Любешівський районний суд Волинської області на цю постанову лише 12 жовтня 2020 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, суттєво пропустивши строк на апеляційне оскарження, який для нього закінчився, з урахуванням вихідних днів 28 вересня 2020 року.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено у клопотанні ОСОБА_1 не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, так як повністю суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2020 року щодо нього та повернути матеріали апеляційної скарги особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов