Провадження № 3/161/4511/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 23 жовтня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого торговим представником, паспорт серії НОМЕР_1 ,

- за ч. 2 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з УПП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № від 19 вересня 2020 року вбачається, що 26 серпня 2020 року о 10 год. 30 хв. на залізничному переїзді 99 км ПК 4 станції Володимир-Волинський по вул. Князя Олега водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофора, об`їхавши закритий шлагбаум.

Вищевказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 2 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, оскільки вважає, що він не порушував Правил дорожнього руху.

Заслухавши у судовому засіданні думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог підпунктів б), в) пункту 20.5 Правил дорожнього руху, якими встановлено заборону руху через залізничний переїзд, якщо: шлагбаум опущений або почав опускатися та/або увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума

Адміністративна відповідальність за невиконання вимог зазначеного пункту, передбачена ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Згідно з диспозицією ч. 2 ст. 123 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, та його письмових пояснень від 19 вересня 2020 року встановлено, що він, 26 серпня 2020 року, керуючи транспортним засобом Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Князя Олега в м. Володимир-Волинський, зупинився перед залізним переїздом, оскільки був закритий шлагбаум. При цьому не було звукового чи світлового сигналу, який забороняє рух через залізничний переїзд. Прочекавши приблизно 10 хвилин, він вийшов в автомобіля, роздивився дорожню обстановку та встановив, що з жодної із сторін потяг не наближається. Разом з тим він помітив працівників, які здійснювали ремонт чи обслуговування залізничної колії. Інших учасників дорожнього руху, які б рухались перед чи поза його автомобілем не було. Зваживши на всі ці обставини та поспішаючи по своїх справах, він вирішив, що проїзд через залізничну колію не несе жодної загрози йому чи іншим учасникам дорожнього руху, а тому об`їхав шлагбаум. Більш як через три тижні після вказаної події він був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 123 КУпАП. При цьому він заперечував свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, адже вважає, що він не порушив правила проїзду залізничних переїздів. Однак будь-яких доказів підтвердження його вини, йому не пред`явили.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р.передбачено, що при розгляді справ суди застосовуютьКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, будь яких доказів, які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 підпунктів б), в) пункту 20.5 Правил дорожнього руху, матеріали справи не містять.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень ОСОБА_1 працівниками поліції до матеріалів справи долучено відеозапис, на якому зафіксовано процес складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначена ст.255 КУпАП, належних доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо виїзду ОСОБА_1 на залізничний переїзд на увімкнений заборонений (червоний) сигнал світлофора чи об`їзд закритого шлагбаума не зібрала та не долучила до матеріалів справи, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП не доведена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, та з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність вини в його діях.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 123 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 123 КУпАП закрити, на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк