ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8783/20
Провадження: 33/819/429/20 Головуючий в 1 інстанції: Зубов О.С.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

за участю ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24.05.2020 року о 20 год. 10 хвил. по вул. Дорофеєва,6 в м. Херсон керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів вказує, що привід зупинки транспортного засобу працівниками поліції щодо перевищення швидкісного режиму жодним чином не підтверджений. Також не підтверджено факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Апелянт зауважує, що автомобіль є службовим, йому не належить, він його припаркував та не збирався нікуди їхати. Судом першої інстанції не було задоволено його клопотання про витребування фото-,відео доказів на підтвердження зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому письмові пояснення цих осіб не можуть бути доказами у справі. Жодними доказами не підтверджено, що транспортним засобом керував саме він, а тому вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи судом першої інстанції дотримано вищевказаних вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Розділом II,III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, регламентовано порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Зазначені вище вимоги закону як поліцейськими під час складання протоколу про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , так і судом першої інстанції під час встановлення фактичних обставин справи, дотримано в повному обсязі.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, 24.05.2020 року о 20 год. 10 хвил. ОСОБА_1 по вул. Дорофеєва,6 в м. Херсон керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

(а.с.5)

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які не оспорював ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

(а.с 8-9)

Отже, у працівників поліції були законні підстави вимагати від водія ОСОБА_1 пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, та для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

При складанні протоколу ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, але він відмовився надати пояснення по суті правопорушення, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу, незаконності дій працівників поліції від нього не надходило, тобто він реалізував своє право на захист.

Твердження ОСОБА_1 про незаконність дій працівників поліції під час складання протоколу щодо нього, слід визнати голослівними, оскільки вони спростовуються наведеним вище доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом, доданим до матеріалів справи, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку.

(а.с.2)

Зазначені докази у своїй сукупності викривають ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апелянта про недоведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, слід визнати неспроможними.

Доводи апелянта про недоведеність факту керування ним транспортним засобом спростовані змістом відеозапису, долученого до матеріалів справи, про що вказано вище, крім того в цій частині зміст апеляційної скарги є суперечливим, оскільки одночасно, вказуючи про недоведеність факту керування транспортним засобом, апелянт наголошує, що керував автомобілем, який є службовим та припаркував його, не збираючись нікуди їхати.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність у справі доказів щодо наявності законних підстав у працівників поліції для зупинки його транспортного засобу, оскільки законність підстав зупинки транспортного засобу не підлягає з`ясуванню за наявності ознак того, що особа під час керування транспортним засобом має ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідно до змісту відеозапису з місця зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не заперечував обставини законності дій працівників поліції щодо зупинки його транспортного засобу.

Відповідно до змісту вимог ст.251 КУпАП суд першої інстанції перевірив докази, наявні в матеріалах справи, при цьому на суд не покладається обов`язок збирання доказів, а тому доводи апелянта з цього приводу є безпідставними. Чинним КУпАП не визначено імперативних вимог щодо форми пояснень свідків, які є належними доказами у справі, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що письмові пояснення свідків є неналежними доказами у справі, позбавлені підстав.

Інших доводів щодо оспорювання фактичних обставин справи та незаконності судового рішення, апелянтом не наведено.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність його винуватості, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Виходячи з викладеного, підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та задоволення його апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) Ю.М. Гемма