КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1260/2020 Суддя І інстанції - Поліщук А.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю захисника Ткаченка С.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченка С.О. на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою судді, 15 січня 2020 року о 19 годині 05 хвилин по вулиці Моргунівка, 168 села Козин Миронівського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК-2140, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу газоаналізатор Драгер 6810 в присутності свідків. Показник приладу 1,91 проміле алкоголю в крові. В центральну районну лікарню на освідування водій їхати відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Адвокат Ткаченко С.О. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт посилається на порушення працівником поліції п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), згідно з якими у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу і цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що водій відмовився їхати в ЦРЛ на «освідування», а не для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також не вказано в протоколі про те, що до нього додається акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а зазначено про те, що додається «акт освідування», а терміни «освідування» і «огляд водія на стан алкогольного сп`яніння» не є тотожними поняттями.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про те, що до нього додаються чи то записи з відеокамери, чи то носій інформації з відповідним відеозаписом тощо у зв`язку з чим в судовому засіданні було заявлене клопотання про визнання відеозапису недопустимим доказом, проте це клопотання було безпідставно відхилено судом І інстанції.

Заслухавши поясненнязахисника Ткаченка С.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Миронівського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, власноручними поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що він випив 100 грамів горілки та керував автомобілем, результатами огляду із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатору «Alcotest 6810», цифровий показник якого засвідчив рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 на рівні 1.91 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є позитивна проба, а саме 1.91 проміле, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили, що 15 січня 2020 року у їх присутності працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального приладу, який показав результат 1,91 проміле, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано процес проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціального засобу на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки огляд вказаного водія на стан сп`яніння проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачено лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів.

З матеріалів справи убачається, що водій ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатору «Alcotest 6810», огляд проведено у присутності двох свідків, водій погодився з результатами огляду, про що власноруч зазначив в акті огляду (а.с. 6), отже згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП у даному разі не було потреби направляти водія на огляд у заклад охорони здоров`я.

Посилання у в апеляції захисника на вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 є некоректним, оскільки згаданими в апеляції захисника пунктами інструкції врегульовано порядок направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я у разі, коли на це є підстави, передбачені ч. 3 ст. 266 КУпАП, а у справі щодо ОСОБА_1 таких підстав не було.

Посилання захисника на зміст понять «освідування» і «огляд водія на стан алкогольного сп`яніння» та зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення того, що водій відмовився їхати до районної лікарні на «освідування» є неспроможним в силу наведених вище обставин щодо відсутності підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою перевірки стану алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника з приводу безпідставного відхилення клопотання захисника про визнання недопустимим доказу - відеозапису з нагрудної камери поліцейського є необґрунтованими, оскільки не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення чи у супровідних документах до протоколу певних доказів не тягне за собою визнання таких доказів недопустимими.

Отже, постанова судді Миронівського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законною і обґрунтованою, а відтак підстав для зміни чи скасування постанови немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Ткаченка С.О.- без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська