№ 3/755/6637/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення № 231, ОСОБА_1 , адміністратор ресторану ТОВ «Фріталі», 15 вересня 2020 року, о 13 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 8, перебуваючи на робочому місці, не забезпечила дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме: в повному обсязі не проводиться термометрія працівників, санвузол не забезпечений антисептиком, милом, паперовими рушниками, недостатня кількість дезінфікуючого засобу для проведення вологого прибирання кожні 2 години, відвідувачі допускаються без засобів індивідуального захисту, функціонує дитяча кімната, чим порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункт 1,10 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пункт 1, 5, 9 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020 року №32.Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак, подала до суду письмові пояснення, які мотивувала тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», проте, ця стаття регулює порядок/процедуру встановлення карантину та не містить правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-епідеміологічних правил і норм, зокрема, і тих, порушення яких їй інкримінується.

Пунктом 1, 10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року встановлено карантин та заборонено на території України на період дії карантину перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно.Дана заборона стосується відвідувачів, які згідно із п. 11 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020 року № 32, повинні заходити до закладу та пересуватись по ньому із вдягненими захисними масками, що прикриває ніс та рот.Проте, Постанова КМУ № 641 від 22.07.2020 року не забороняє закладам громадського харчування обслуговувати та відпускати страви споживачам без засобів індивідуального захисту та не надає їм повноважень вживати відповідні заходи реагування на порушення відвідувачами встановлених правил (не допуск у приміщення, відмова в обслуговуванні та ін.).

Вимог щодо проведення термометрії та її обсягу, забезпечення санвузлів, норми наявності дезінфікуючих засобів, функціонування дитячих кімнат, Постанова КМУ № 641 від 22.07.2020 року не містить.

Також, їй інкримінується порушення п. 1, 5, 9 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020 року № 32. Однак, дана постанова не містить пункти 5 і 9 про порушення яких зазначено у протоколі, а у п. 1 відсутні будь-які правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.Пунктом 1 цієї постанови внесені зміни до Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 18 від 09.05.2020 року.Можливо саме про порушення цих Тимчасових рекомендацій мав на увазі головний спеціаліст під час складання протоколу, але згідно з протоколом, їх порушення їй не інкримінується.Відповідно до преамбули Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020 року № 32, вона винесена відповідно до ст. 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та на виконання п. 2 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

Стаття 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає повноваження Головного державного санітарного лікаря України.При цьому, в Головного державного санітарного лікаря України відсутні повноваження на встановлення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», карантинно-обмежувальні заходи на території виникнення і поширення інфекційних хвороб та уражень людей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, затверджуються рішенням Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, яким, станом на 15.09.2020 року є Постанова КМУ №641 від 22.07.2020.

Крім того, згідно із визначенням термінів у ст. 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» санітарно-гігієнічні, санітарно-епідеміологічні правила і норми - це обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, які відповідно до Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» №493/92 від 03.10.1992 року повинні бути зареєстровані в Міністерстві юстиції України.

Як вбачається, постанова Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02.06.2020 року в Міністерстві юстиції у встановленому порядку не зареєстрована.

Таким чином, постанова Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02.06.2020 року, як і викладені нею Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), носять рекомендаційний характер та не є актом законодавства, яким встановлюються правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, в розумінні ст. 44-3 КУпАП.

Також, п. 2 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року, на виконання якого й була прийнята вказана постанова лікаря, втратив чинність 01.08.2020 року. Тому, у зв`язку із цим, втратила чинність й постанова Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02.06.2020 року.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Цей обов`язок не може бути перекладено на суд або інших осіб та органи.Тобто, до протоколу про адміністративне правопорушення головний спеціаліст повинен був долучити докази, якими підтверджується факт вчинення нею правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.Так, до протоколу додані опитувальник та п`ять ксерокопій фотознімків.Проте, опитувальник не може вважатись об`єктивним та належним доказом у справі, оскільки він складений не встановленими особами, в ньому не зазначені їх посади та їх приналежність до уповноважених державних органів. У матеріалах справи відсутні документи, які б уповноважували цих осіб проводити опитування та складати (заповнювати, підписувати) такі опитувальники. З ксерокопій фотознімків не можливо достовірно встановити факт порушення нею встановлених правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-епідеміологічних правил і норм, оскільки вони не містять місце та час їх виготовлення. Навпаки, з ксерокопій двох фотознімків вбачається забезпечення санвузла для персоналу антисептиком, милом, паперовими рушниками, на стіні встановлені дозатор із рідким милом, тримач для паперового рушника та стоїть дозатор з антисептиком.Ксерокопією фотознімку, на якому зображено готовий дезінфікуючий засіб «Клін стрім», підтверджується його наявність, що спростовує висновок головного спеціаліста про його недостатню кількість. Особливо з огляду на те, що діюче законодавство не регламентує кількісні норми наявності в ресторані дезінфікуючого засобу.Доказів на підтвердження факту непроведення в повному обсязі термометрії працівників, до протоколу взагалі не надано. З протоколу не можливо встановити день та час, в які термометрія була проведена в повному обсязі, тому, на підтвердження її проведення, є лист від 15.09.2020 року, оригінал якого також надавався до перевірки.Свідки зазначених у протоколі порушень головним спеціалістом не залучені та по суті можливого правопорушення не опитані. Так, головним спеціалістом не було опитано як свідка особу, яка, нібито, перебувала у ресторані без засобів індивідуального захисту, яка зображена на ксерокопії фотознімку. А враховуючи порушення цією особою заборони щодо перебування в громадських будинках і спорудах без вдягнутих засобів індивідуального захисту (п. 10 постанови КМУ №641), головний спеціаліст повинен був скласти протокол й щодо неї, однак, не склав.Дійсно, ця особа зайшла до приміщення без захисної маски та одразу її придбала в ресторані, й у подальшому, вже перебувала у масці, що не суперечить постанові КМУ № 641. На ксерокопії фотознімку зафіксований момент придбання цією особою захисної маски у працівників ресторану.Не відібрання пояснень від цієї особи як свідка, не складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, на її думку додатково до викладеного вище, свідчить про відсутність зазначеного в протоколі порушення.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, сформульованими у постанові від 29.04.2020 року у справі №161/5372/17, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Отже, суб`єктивна думка поліцейського, який є зацікавленою особою, за відсутності інших доказів, не може свідчити про наявність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено допустимими й належними доказами, що могли бути забезпечені для такого роду порушень. Про це, вона також зазначила і в протоколі.

Як вбачається з назви затверджених Постановою Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020 року Тимчасових рекомендацій, вони містять поради щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування - суб`єктах господарювання. Згідно з протоколом та опитувальником, таким суб`єктом господарювання є ТОВ «Фріталі».

Згідно з Наказом № 9-к від 24.02.2020 року, вона була прийнята ТОВ «Фріталі» на посаду адміністратора. Згідно з посадовою інструкцією, посада адміністратора належить до категорії технічних працівників. Отже, вона не є посадовою особою цього суб`єкта господарювання. Таким чином, наслідки можливого правопорушення під час карантину мають застосовуватися саме до особи, яка допустила таке правопорушення, на яку покладені обов`язки щодо дотримання правил карантину. При цьому, маючи всі можливості встановити таку особу, головний спеціаліст відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не склав.Вважає, що у даному випадку вона не є суб`єктом відповідальності, тому, у її діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Виходячи з викладеного вище, вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, на підтвердження своїх пояснень, ОСОБА_1 долучила письмові докази.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 та долучені останньою письмові докази, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та як встановлено в судовому засіданні, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 251 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували вину останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме - до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів його вчинення, зокрема, пояснень свідків та відеоматеріалів, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі.

Зокрема, у протоколі йде посилання на ту обставину, що ОСОБА_1 єадміністратором ресторану ТОВ «Фріталі», перебуваючи на робочому місці, не забезпечила дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме: в повному обсязі не проводиться термометрія працівників, санвузол не забезпечений антисептиком, милом, паперовими рушниками, недостатня кількість дезінфікуючого засобу для проведення вологого прибирання кожні 2 години, відвідувачі допускаються без засобів індивідуального захисту, функціонує дитяча кімната.

Однак, як вбачається із пп. 1.1 п. 1 посадової інструкції ОСОБА_1 , затвердженої Наказом ТОВ «Фріталі» № 1-п від 24.02.2020 року, посада «Адміністратор» відноситься до категорії «Технічні працівники».

Зокрема, відповідно до листа директора ТОВ «Фріталі» ОСОБА_2 , згідно з Наказом № 9-к від 24.02.2020 року ОСОБА_1 прийнята на посаду адміністратора. Посада адміністратора відноситься до категорії технічних працівників. Адміністратор ОСОБА_1 не є посадовою особою Товариства, обов`язки щодо дотримання в ресторані правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм на неї не покладались.

Враховуючи надані докази в їх сукупності, беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , є підстави вважати, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підтверджень наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим,провадження у справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: