КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суд визнав доведеним, що 24.11.2019 року близько 10 год. 00 хв. на вул. Братиславська в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Дача», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2020 року та закрити провадження в справі стосовно нього на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки під час розгляду даної справи суддя, всупереч вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП та п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, суддя неповно з`ясував усі фактичні обставини, належним чином не дослідив наявні у справі докази, допустив формальний підхід до розгляду справи, що призвело до винесення незаконного судового рішення, висновки якого ґрунтуються на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що приймаючи рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя не з`ясував чи доставлявся він ( ОСОБА_1 ) працівниками поліції до медичного закладу, чи проводився у цьому закладі його огляд на стан сп`яніння відповідним лікарем-фахівцем та якими документами медичного характеру підтверджується твердження поліцейського щодо його ( ОСОБА_1 ) перебування 24.11.2019 року в стані наркотичного сп`яніння, а наявний у справі відеозапис з нагрудної камери поліцейського не досліджувався. Також, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на численні порушення працівниками поліції вимог КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 року №1376) при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та інших документів, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, в порушення вимог ст. 254 КУпАП, під час складання протоколу поліцейський не роз`яснив йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, не запропонував надати свої пояснення щодо суті вчиненого правопорушення та не вручив йому другий примірник складеного протоколу.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази (письмові документи), які б свідчили про дотримання співробітниками УПП в м. Києві 24.11.2019 року вимог закону щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України від 09.11.2015 року.

Крім цього апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані про його відсторонення від керування транспортним засобом, що в сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, а наявні у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати належним доказом, оскільки ці пояснення виконані на заздалегідь заготовлених бланках і не містять власних, вільних пояснень свідків, що викликає сумнів у своїй достовірності.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду був належним чином повідомлений, про що є дані в матеріалах справи (а.с. 28), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, а тому, відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2019 року інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №096040 за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого, останній керував автомобілем «Дача» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці,який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Даний протокол з додатками 04.12.2019 року надійшов до Деснянського районного суду м. Києва, за результатами розгляду якого ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 24.11.2019 року серії ДПР18 №345575 (а.с. 2), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці), який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 4), а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 6), які підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», які при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не роз`яснили його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не запропонували йому надати свої пояснення щодо суті вчиненого правопорушення та не вручили другий примірник складеного протоколу, є безпідставними, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2) поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що останній засвідчив своїм підписом у відповідній графі цього протоколу, в якому також виклав свої письмові пояснення, зазначивши, що ознайомлений про його відсторонення від керування транспортним засобом, після чого ОСОБА_1 отримав другий примірник складеного стосовно нього протоколу та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не з`ясував чи доставлявся він ( ОСОБА_1 ) працівниками поліції до медичного закладу, чи проводився у цьому закладі його огляд на стан сп`яніння відповідним лікарем-фахівцем та якими документами медичного характеру підтверджується твердження поліцейського щодо його ( ОСОБА_1 ) перебування 24.11.2019 року в стані наркотичного сп`яніння, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 6), поліцейський в присутності двох свідків пропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відмовився, і залучені працівниками поліції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях (а.с. 4) засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, а не перебування в такому стані.

Крім того, згідно п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними пунктами 3 та 4 Розділу І цієї Інструкції.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, передбаченого статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

За викладеним, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/1185/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий в І інстанції: Грегуль О.В.

Головуючий в апеляційній інстанції: - Сілкова І.М.