Провадження № 33/801/279/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалюючи вказану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 доведена повністю зібраними у справі доказами. Також суд виходив з того, що адміністративне правопорушення вчинено 14.11.2019, а тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, тому дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Постанову суду він отримав лише 12.03.2020, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати. Вказує, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Також було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі, оскільки він не отримував повістки про виклик до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ставить під сумнів висновок експерта про проведену судову автотехнічну експертизу.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 та його адвокат Кудельський А.А не з`явились. Належним чином були повідомлені.

Про причини неявки правопорушник суд не повідомив, що дає підстави вважати про неповажність причин його неявки.

Від адвоката надійшла заява, в якій він просив відкласти судове засідання, посилаючись на спалах епідемії короновірусу. Просив врахувати рекомендації Ради суддів України з проханням щодо утримання громадян від участі в судових засіданнях, якщо у них є ознаки вірусного захворювання, а також її рекомендації в період з 16.03.2020 року до 03 квітня 2020 року роз`яснення громадянам можливості відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що рекомендації Ради суддів України щодо права громадян на подання заяв про відкладення розгляду справи стосувались періоду з 16.03.2020 до 03.04.2020 року.

Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, суддя вирішила розглянути справу у його відсутність і відсуність адвоката.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, з постановою ОСОБА_1 ознайомився 12.03.2020. Відповідно до конверта скаржник направив до суду апеляційну скаргу 23.03.2020 (а.с. 46).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167988 від 14.11.2019 зі змісту якого слідує, що 14.01.2019 року, о 17 год. 15 хв. в м. Вінниці по вул. Замостянська - Ак. Янгеля водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia tour 1.9 TDI», номерний знак НОМЕР_1 , на регульованому перехресті з вул. Ак. Янгеля при повороті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, та допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 1) вчинення адміністративного правопорушення відбулося 14 листопада 2019 року, тобто на час прийняття постанови судом першої інстанції сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення.

Тому висновок суду про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Однак зі змісту постанови слідує, шо закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, судом першої інстанції було досліджено питання щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Пункт 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Указане узгоджується із постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а (провадження №К/9901/12342/18).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З урахуванням того, що закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя апеляційного суду під час перегляду постанови суду першої інстанції позбавлена процесуальної можливості досліджувати докази та встановлювати обставини справи, а також виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення.

Суддя також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин, суддя вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо закриття справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки при закритті провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КпАП України суд позбавлений можливості встановлювати вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить призначити повторну судову автотехнічну експертизу та поставив ряд ідентичних питань на вирішення експертів. Дане клопотання обґрунтовано тим, що правопорушник не погоджується з його висновком.

З матеріалів справи вбачається , що за клопотанням скаржника була проведена судова експертиза. Правопорушник скористався таким правом та відповідно поставив ряд запитань перед експертами.

Після проведення експертизи, судом було призначено судове засідання, про час і місце якого судом було повідомлено належним чином ОСОБА_1 . Однак в судове засідання останній не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Керуючись ч.7 ст. 294 КУпАП суддя відмовляє у задоволенні клопотання , оскільки даний доказ досліджувався судом першої інстанції, а відтак підстави для призначення повторної експертизи відсутні.

Доводи скаржника, що експертиза була проведена з порушенням процесуальних норм, так як експертом не взяті всі докази, які містяться в матеріалах справи суддею не приймається до уваги, оскільки належним чином не підтверджені.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КпАП України, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, проте не звернув уваги на відсутність у такому випадку можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення та винності особи у його вчиненні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції виходить за межі доводів апеляційної скарги, вважає, що постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року необхідно змінити, виключивши з її тексту посилання про встановлення вини та визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити, виключивши з її тексту посилання про встановлення вини та визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в іншій частині залишити її без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко