П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., за участі секретаря Боти О.І., представника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Лиснички І.П., ознайомившись з матеріалами справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

11.01.2020 о 18 годині 00 хвилин в м. Ужгороді по вул. Челюскінців, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VW Passat р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, доручив представництво своїх інтересів адвокату ОСОБА_2 . Остання заперечила причетність ОСОБА_1 до вищевказаного, вказала, що ОСОБА_1 перебував в припаркованому автомобілі біля його будинку, транспортним засобом не керував. Також зазначила, що формулювання інкримінованого йому правопорушення складається з двох самостійних складів об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого є незрозумілим, за що притягається ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, в матеріалах справи містяться заперечення ОСОБА_3 від 18.03.2020, згідно з якими він просить закрити провадження у справі, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що оформлення протоколу відбулося внаслідок того, що поліцейський ОСОБА_4 , який не перебував на службі, зупинив транспортний засіб, в якому він знаходився та повідомив чергову частину про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Тобто підстави для зупинки транспортного засобу, регламентовані ст. 55 ЗУ «Про національну поліції», були відсутні, а вимога поліцейського щодо пред`явлення ним як водієм документів, без належним чином задокументованого факту порушення особою ПДР, є неправомірною.

Окрім цього заперечення від 18.03.2020 містять посилання на те, що формулювання суті правопорушення є незрозумілим, оскільки складається з двох частин за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_5 , допитаний в якості свідка, пояснив, що 11.01.2020 він йшов у формі на роботу до УПП для несення служби в нічну зміну, побачив автомобіль червоного кольору, який здійснював небезпечні маневри й при повороті ледь не вчинив ДТП. З метою пересвідчитися щодо справності автомобіля та того, що водій не потребує допомоги, він підійшов до автомобіля, попросив водія пред`явити документи та побачив, що водій транспортного засобу має явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, нестійку ходу, порушення мови, на місце події він викликав черговий наряд поліції. ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що особисто бачив як ОСОБА_1 керував автомобілем VW Passat р.н. НОМЕР_1 .

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_6 , допитаний в якості свідка, пояснив, що 11.01.2020, перебуваючи в складі екіпажу, отримав виклик на вул. Челюскінців, 6. По приїзду за вказаною адресою, ним було виявлено автомобіль, біля якого знаходився водій ОСОБА_1 , у нього були явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, вказана відмова задокументована в присутності двох свідків.

Суд, вислухавши позицію представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які є в наявності в суді, в тому числі й письмові заперечення ОСОБА_1 , приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з рапортом поліцейського Ігната Михайлишина, наявним в матеріалах справи, останній доповів, що 11.01.2020 близько 18 год. 00 хв., ідучи на службу по вул. Челюскінців в місті Ужгороді, ним було помічено автомобіль Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , який здійснював незрозумілі маневри, чим потенційно міг створити аварійну ситуацію. Підійшовши до водія, останній пред`явив йому посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб. Під час спілкування, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що він повідомив чергову частину поліції. Після прибуття поліції, документи були передані поліцейським. Вказане підтвердив в судовому засіданні, допитаний у якості свідка, поліцейський ОСОБА_7 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №363588 від 11.01.2020, 11.01.2020 о 18 годині 00 хвилин в м. Ужгороді по вул. Челюскінців, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 11.01.2020 вбачається, що такі були запрошені працівниками поліції в якості свідків, в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер», що посвідчується їх підписами у відповідній графі розглядуваного протоколу.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтвердив в судовому засіданні, допитаний у якості свідка, поліцейський ОСОБА_6 .

При перегляді відеофайла, доданого до протоколу, чітко видно, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, але такий відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння у будь-якій формі у присутності свідків.

Вказане, в своїй сукупності, підтверджує обставини правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №363588 від 11.01.2020, складеного щодо водія Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Твердження, яке міститься в запереченнях ОСОБА_1 до розглядуваного протоколу від 18.03.2020, а також в поясненнях, даними його представником ОСОБА_2 , в судовому засіданні про те, що формулювання інкримінованого йому правопорушення складається з двох самостійних складів об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого незрозуміло, за що притягається ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає склад правопорушення, який полягає у тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт того, що протокол складений саме за відмову від проходження огляду ОСОБА_1 підтверджується самим протоколом, який не містить твердження про те, що ОСОБА_11 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а зазначено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а також посиланням на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

З цих самих підстав, ОСОБА_1 10.03.2020 подав клопотання про повернення вказаного протоколу на дооформлення. Суд, з огляду на вищевказане, а також з огляду на те, що 11.04.2020 закінчується трьохмісячний строк притягнення особи до відповідальності, вважає подане клопотання таким, що спрямоване на затягування строків з метою уникнення відповідальності. Підстав для повернення матеріалів по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на дооформлення до поліції суд не вбачає, оскільки вважає, що протокол по справі та додані матеріали відповідають вимогам закону і дають суду можливість зробити висновок про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вищевказаних підстав затягування строків, а також враховуючи наявність достатніх задокументованих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Лиснички І.П. про виклик свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання, оскільки такі можуть підтвердити тільки факт відмови ОСОБА_11 пройти огляд на стан сп`яніння, що і не заперечується представником ОСОБА_11 . Заперечувався лише факт керування ОСОБА_11 автомобілем, але вказані свідки не були очевидцями керування автомобілем ОСОБА_11 , а були присутні тільки при фіксації його відмови пройти огляд на стан сп`яніння.

Також, суд вважає за необхідне спростувати позицію ОСОБА_1 та його представника адвоката Лисчнички І.П. про те, що поліцейський ОСОБА_5 здійснив зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 неправомірно, оскільки не перебував на службі.

Так, статтею 12 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано принцип безперервності, за яким поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Відповідно до ч. 2 ст. 18 вказаного Закону, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Як вбачається з рапорту поліцейського ОСОБА_7 , наявного в матеріалах справи, та з огляду на дані ним покази в судовому засіданні, 11.01.2020 він побачив автомобіль, який здійснював незрозумілі маневри, що несли собою потенційну загрозу створення аварійної ситуації, аби переконатися у справності автомобіля, а також з метою пересвідчення, що водій не потребує допомоги, він зупинив транспортний засіб. Вказане свідчить про те, що поліцейський, навіть не перебуваючи на службі, вчинив дії обумовлені принципом безперервності несення службу, з метою припинення потенційно небезпечних для публіки маневрів автомобіля, а також з метою пересвідчення, що особистій безпеці водія нічого не загрожує. Дії поліцейського ОСОБА_12 суд вважає вірними, спрямованими на припинення порушень ПДР, забезпечення безпеки громадян.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що 11.01.2020 о 18 годині 00 хвилин в м. Ужгороді по вул. Челюскінців, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VW Passat р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тобто його дії містять всі необхідні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та з метою виховання в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов