Номер провадження: 33/813/1219/20
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який працює охоронцем в ліцеї Морського транспорту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 20 коп.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 19 червня 2020 року о 00 год. 20 хв. в м. Одесі по вулиці Святослава Ріхтера водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1) ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд грубо порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП розглянувши справу без його участі. При цьому про дату, час та місце розгляду справи він належним чином повідомлений не був.

Крім того, наданий ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає змісту протоколу, направленого до суду, а саме, у Графі «До протоколу додаються» наявний запис пояснення свідків, відео з бодікамери 002010, 001296. Однак у протоколі наданому ОСОБА_1 не вбачається наявність відео.

Також, наявні в матеріалах справи пояснення свідків написані одним почерком, що викликає сумнів у їх достовірності, оскільки під час складання протоколу був присутнім лише один свідок.

Крім того, ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою подав заяву про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 09 годину 15 хвилин 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився.

Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою від 02 жовтня 2020 року за підписом секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.

З заявою про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 до апеляційного суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_1 , який не з`явився у судове засідання апеляційного суду та не повідомив про причини своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та перевіривши доводи наведені в його апеляційній скарзі та у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, шо ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду його справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що оскаржувана постанова суду надсилалась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку у встановлений ч.1 ст.285 КУпАП триденний строк.

За таких обставин, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2020 року підлягає поновленню.

Разом з тим, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції грубо порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП розглянувши справу без його участі.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій він просив закрити провадження по справі на підставі п.1) ст.247 КУпАП та в зв`язку з карантинними заходами просив розглянути справу за його відсутності (а.с.16-18).

Обґрунтовуючи свій висновок про можливість розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції послався на існування вищевказаної заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 свідомо не скористався своїм правом на доступ до суду, а суд першої інстанції мав всі передбачені КУпАП підстави розглянути справу без його участі.

Більш того, ОСОБА_1 мав можливість скористатися правовою допомогою адвоката, для представництва та захисту його інтересів, що ним зроблено не було.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи вказану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299006, з фабули якого вбачається, що 19 червня 2020 року о 00 год. 20 хв. в м.Одесі по вулиці Святослава Ріхтера водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив про те, що протокол серії ДПР18 №299006, який міститься в матеріалах справи не відповідає змісту копії наданого йому протоколу, а саме в оригінальному протоколі у Графі «До протоколу додаються» наявний запис пояснення свідків, відео з бодікамери 002010, 001296, однак у протоколі наданому ОСОБА_1 не зазначено про наявність відеозапису.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були направлення до Управління патрульної поліції в Одеській області для додаткової перевірки та усунення недоліків.

Підставою для направлення справи на дооформлення стало те, що в матеріалах справи

був відсутній відео-запис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, на якому зафіксований факт вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, що ставиться йому в провину.

Після усунення вказаних недоліків справа була повторно направлена на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси разом з відеозаписом з бодікамери 002010, 001296 про що обґрунтовано зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис є доказом у справі в розумінні ст.251 КУпАП, а тому про наявність такого доказу обґрунтовано зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

На вказаному відеозаписі зафіксовано як водій ОСОБА_1 на запитання поліцейського відповів, що вживав алкогольні напої, після чого в присутності двох свідків він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як за допомогою газоаналізатора «Drager» та і в закладі охорони здоров`я.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від пропозиції співробітників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що пояснення свідків написані одним почерком, що викликає сумнів у їх достовірності.

Апеляційний суд визнає такі доводи безпідставними, оскільки пояснення у свідків відбирав поліцейський, який заповнював відповідні бланки.

В свою чергу пояснення були підписані свідками і вони зазначили, що пояснення були записані з їх слів та є вірними.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не звертався до апеляційного суду з письмовим клопотанням про допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів будь-яких обґрунтованих доводів на підтвердження того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно нього діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Апеляційний суд визнає докази, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 19 червня 2020 року та інкримінуються

ОСОБА_1 таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1

було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко