Справа № 308/8849/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 151179 від 29.08.2020 року вбачається, що 29.08.2020 року, о 19.42 год., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно сина ОСОБА_1 , а саме погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що обставини, викладені у протоколі не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, згідно з якими у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до п. п. 3, 14, 17 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить чіткого посилання на характер психологічного насильства у контексті наведених приписів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що мало місце під час вчинення домашнього насильства.

Крім того, в протоколі не конкретизована об`єктивна сторона правопорушення, матеріали справи не містять фактичних даних на підтвердження існування сімейних відносин між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та особою, щодо якої було вчинено насильство, відсутні відомості щодо їхнього проживання однією сім`єю.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено настання конкретних наслідків вчинення адміністративного правопорушення, хоча, за змістом диспозиції наведеної статті КУпАП, встановлення і відображення у протоколі наслідків, які утворюють об`єктивну сторону змісту правопорушення, є обов`язковим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Однак, в матеріалах даної справи відсутні будь-які належні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували, що ОСОБА_1 повторно протягом року був підданий адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідної постанови судді при притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до матеріалів справи не додано.

Згідно з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Проте у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані правильні відомості про суть адміністративного правопорушення у зіставленні з наявними ознаками правопорушення, передбачених у диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає вимогам зазначеної диспозиції, оскільки не зазначено щодо повторності вчиненого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП визнається джерелом доказів в справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Таким чином, у даному випадку допущені такі недоліки, які не можуть бути усунені під час судового розгляду, а зібрані докази у справі не відповідають вимозі їх достатності, що перешкоджає об`єктивному розгляду справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

Керуючись ст. ст. 256, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП повернути Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай