Номер справи 623/2731/20
Номер провадження 3/623/781/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бєссонова Т.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Станично-Луганського ВП ГУНП України в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Басага, Шетського району, Карагандинської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

20 жовтня 2020 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області після доопрацювання надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 130258 від 29 липня 2020 громадянин ОСОБА_1 29 липня 2020 року, о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи на самоізоляції за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно залишив місце самоізоляції, чим порушив вимоги п.п. 3 п. 3 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року (зі змінами станом на 17 червня 2020 року).

Належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, а саме було здійснено виклик на 28.10.2020 о 08 год.15 хв. через оголошення на сайті Ізюмського міськрайонного суду Харківської області на ресурсах «Судової влади». Заяв та клопотань до суду не надав, про причини неявки суд не повідомляв.

У рішенні ЄСПЛ по справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р. Судом було визначено що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала),заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). (п.41 Рішення).

З огляду на те, що судом здійснені належні заходи з повідомлення правопорушника про дату, час та місце розгляду справи, а правопорушник мав бути заінтересований для вжиття заходів або для явки до суду, або до надання своїх письмових пояснень, чого зроблено не було, то суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника за наявними у справі документами.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступне.

Відповідно до рішення № 1630 від 25 травня 2018 року 65 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради «Про затвердження офіційного довідника «Вулиці, провулки, в`їзди, проїзди, площі міста Ізюма» в місті Ізюмі, Харківської області, відсутня вулиця Незалежності.

Постановою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП було направлено до Станично-Луганського ВП ГУНП України в Луганській області на доопрацювання для усунення виявлених недоліків, однак після доопрацювання адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 КУпАП надійшов до суду 06 жовтня 2020 року, але зазначені в постанові судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області недоліки в протоколі про адміністративне правопорушення, не усунуто.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 245 КУпАП визначає завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до положень частини 1 статті 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 62Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто, норми статті 44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до пункту 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

За таких обставин, враховуючи, що місцем вчинення правопорушення зазначено адресу, яка відсутня в місті Ізюмі, Харківської області, а всупереч тому, що постановами Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.08.2020, 17.09.2020, 06.10.2020 матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 повертались для належного оформлення, однак вищезазначені недоліки усунуто так і не було, суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив вказане порушення не надано та в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, всебічно, повно і об`єктивно, оцінюючи докази в справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, суддя приходить висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 44-3 КУпАП слід закрити.

На підсаві викладеного та керуючись статтями 44-3, 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Д. Бєссонова