ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Буймова Л.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Незвіського Д.Я., законного представника малолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_3 , її представника Лебединського Г.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

19 грудня 2018 року близько 12 год 30 хв, ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: тримав за руки проти її волі, агресивно поводився в її присутності, в наслідок чого було завдано шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю.

Під час судового розгляду, ОСОБА_1 винним себе у інкримінованому діянні не визнав та повідомив, що 19.12.2018 він приїхав до своєї доньки у місто Фастів з метою відсвяткувати з нею свято Святого Миколая. На святковому заході, крім нього та його доньки, були присутні також її однокласники та вчителі. Вже після закінчення заходу він спускався разом з донькою сходами і саме в цей момент до них підбігла якась жінка і нічого не пояснюючи, «вихопила» дитину у нього з рук. ОСОБА_1 говорив, що поверне дитину тій жінці вже після святкування. Повідомив, що в той день він привіз доньці подарунки. При цьому, та жінка замість того щоб нормально поговорити, пошкодила ці подарунки та кричала, тим самим викликала істерику у його доньки та відповідно у своїх двох дітей. ОСОБА_1 було не зрозуміло, що вона збирається робити з його дитиною. Також зауважив, що йому не віддавали доньку також і в школі. Вчителька говорила ОСОБА_1 , що мати написала відповідну заяву, але на його вимогу цю заяву йому ніхто не показував. Наполягав на тому, що ця заява, яку написала ОСОБА_4 , є незаконною, оскільки він є батьком і має право проводити вільний час з дитиною, вона цим самим обмежила його права. Так само його права обмежила у цьому випадку і вчитель ОСОБА_5 , яка того дня віддала його дитину геть чужій людині. Ситуація була така, що його дитину забирають в таксі незнайомі йому люди, викликають у дитини істерику, а він відповідно її захищає. При цьому, жінка нічого не пояснювала, а кричала: «Бігом в машину», пугаючи таким чином дітей. ОСОБА_6 наполягає на тому, що конфліктна ситуація розпочалася саме коли ОСОБА_7 схопила дитину за руку та нічого не пояснюючи потягла її. Також зауважив, що в даний час між ним та ОСОБА_3 підписана мирова угода, а тому донька періодично приїздить до нього в гості. Загалом ситуація владналася, він дуже хоче, щоб донька постійно проживала разом з ним, у них дуже добрі відносини. ОСОБА_1 повідомив, що в даному випадку сталося непорозуміння в ході якого він тримав свою доньку за руку, проте це не свідчить про вчинення щодо неї будь-якого насильства. Просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 з невідомих їй джерел дізнався коли буде свято та прийшов туди без попередження. При цьому всі вже знали, що це за тато, він неодноразово вже був в школі і висловлював відповідні вимоги. На той момент ще не було відповідного рішення суду, а тому ОСОБА_3 не була певна, що кожна поява Альохіна в школі не закінчиться взяттям дитини без її дозволу. ОСОБА_3 занесла вчительці заяву про те, що оскільки, на час проведення та закінчення свята, а саме 19.12.2018 вона була на роботі, тому домовляється з ОСОБА_7 , що остання забере доньку до себе додому. Загалом її донька була налаштована на такий розвиток подій. Донька потім їй розповідала, що коли вона побачила тата, то дуже злякалася. Крім цього, ОСОБА_1 вчепився в ОСОБА_8 , яка мало не впала зі сходів. ОСОБА_7 говорила тоді ОСОБА_6 , що вона не знає, чи домовився він з матір`ю дитини про те, щоб взяти дитину на прогулянку. Зі слів інших осіб, вона знає, що ОСОБА_6 почав штовхатися та забрав подарунок, який він і привіз. Того дня донька розповідала ОСОБА_3 , що дуже злякалася, бо ОСОБА_6 її не пускав. ОСОБА_3 зауважила, що нею була написана заява про те, що вона просить не віддавати дитину без її відома, оскільки на той момент ще не було відповідного рішення суду щодо визначення місця проживання дитини. Того дня, їй зателефонувала вчителька і повідомила, що ОСОБА_6 перебуває на святкуванні. ОСОБА_3 відомо, що під час події, ОСОБА_6 не пускав доньку, тримав її за куртку. Від таких дій ОСОБА_6 , донька почала кричати. Уточнила, що про подію вона дізналася від вчителів, доньки та від працівників поліції.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що працює заступником директора Фастівської ЗОШ № 1, вона є вчителькою доньки ОСОБА_6 . Зауважила, що вона має заяву від ОСОБА_3 датовану 17.12.2018 про те, що остання просить відпустити свою доньку після закінчення свята у Центрі «Скарбниця розваг» з ОСОБА_10 для продовження святкування свята, оскільки вона в даний час буде на роботі. Зауважила, що на цьому святі, яке відбувалося 19.12.2018, від початку до самого кінця був присутній ОСОБА_11 . Після закінчення свята, ОСОБА_7 викликала автомобіль таксі та разом з дітьми, серед яких була донька ОСОБА_6 , поїхала звідти. Зауважила, що після свята вона разом з іншими дітьми пішла до школи де їх чекала поліція. ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_1 вирішив тоді, що він може забрати дитину та тягнув її за куртку, у яку та була одягнена, говорив грубо, як з нею так і з ОСОБА_8 . При цьому, була штовханина між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та відповідно ОСОБА_13 , яка йти з батьком не хотіла. ОСОБА_14 плакала, говорила, що не хотіла йти з татом, а хотіла піти з ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що на день Святого Миколая, а саме 19.12.2018, вчителями для дітей було організовано свято. При цьому, на цьому святі, крім інших, були присутні її донька та донька ОСОБА_6 . ОСОБА_7 зауважила, що вона домовилася з ОСОБА_3 , що після свята забере її доньку до себе додому продовжувати святкування. Для ОСОБА_7 було несподіванкою, що вона на цьому святі побачить ОСОБА_6 . Після закінчення свята, ОСОБА_6 почав агресивно себе поводити, а саме: схопив свою доньку за одяг. При цьому, дитина почала тікати, а ОСОБА_6 хапав її за курточку. ОСОБА_14 кричала, просила, щоб ОСОБА_6 відпустив її, була в істериці. На думку ОСОБА_7 саме таке тримання за одяг було проти волі дитини, це була агресивна поведінка. Уточнила також, що сама подія почала відбуватися на сходах у приміщенні, коли вона побачила ОСОБА_6 . ОСОБА_16 була в курсі, що ОСОБА_17 має забрати доньку ОСОБА_6 після свята. Це було виключно за домовленістю з матір`ю та вчителями. Під час події, ОСОБА_7 попросила вчительку, щоб та її посадила в таксі разом дітьми. Зауважила, що у момент, коли ОСОБА_18 зрозумів, що ОСОБА_7 в любому випадку забере дитину з собою, тоді розпочалися такі його дії по відношенню до дитини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР18 №376575 від 12.03.2019 в якому зафіксовано факт вчинення психологічного та фізичного насильство щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме те, що він тримав свою доньку за руки проти її волі та поводив себе агресивно.

Викладене у протоколі про адміністративне правопорушення повністю узгоджується з поясненнями представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які також узгоджуються з їхніми письмовими поясненнями, що були надані цими свідками під час складання протоколу та відповідно містяться в матеріалах справи. Зазначені свідки підтвердили під час судового розгляду ті обставини, що 19.12.2018 ОСОБА_1 дійсно тримав за руки свою доньку - ОСОБА_2 , оскільки судячи з її поведінки, остання не хотіла йти разом з ним. ОСОБА_1 своїми такими діями спровокував у неї істерику, тим самим вчиняв дії проти волі своєї доньки. Аналогічні за змістом пояснення також були надані під час складання протоколу і іншими свідками ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ..

При цьому, як вбачається з висновку експертного дослідження від 06.02.2019, за результатами проведеної психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_2 , для покращення психологічного стану та зниження рівня тривожності рекомендовано обмежити її у спілкуванні з батьком.

Враховуючи вищенаведені обставини, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 дійсно було вчинено домашнє насильство відносно своє доньки, тобто умисне діяння фізичного та психологічного характеру, а тому його дії за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України кваліфіковані правильно, оскільки його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доведена повністю.

Разом з тим, відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Згідно правил п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

З огляду на те, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 19.12.2018, суддя вважає за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 173-2, 247, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП України.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.П.Буймова