Справа № 462/6074/20
ПОСТАНОВА

29 жовтня 2020 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 15.09.2020 року близько 10.40 год. за адресою по вул. Городоцька, 223 у м. Львові керуючи транспортним засобом БАЗ А 079.32, номерний знак НОМЕР_1 здійснював регулярне перевезення пасажирів на автобусному маршруті в режимі маршрутного таксі сполученням «Щурата-Рудно» в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, передбаченій технічними характеристиками на транспортний засіб, визначеній в реєстраційному документі на цей транспортний засіб (більше на 12 стоячих пасажирів), чим порушив вимоги п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами внесеними постановою КМУ від 12.08.2020 року № 712, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав, не вбачає порушень в своїх діях.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає застосування адміністративного стягнення за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Згідно протоколу серія АА 153611 від 15.09.2020 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, оскільки здійснював перевезення пасажирів на автобусному маршруті в режимі маршрутного таксі сполученням «Щурата-Рудно» в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, передбаченій технічними характеристиками на транспортний засіб, визначеній в реєстраційному документі на цей транспортний засіб (більше на 12 стоячих пасажирів), чим порушив вимоги п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету міністрів України від 22.07.2020 року № 641.

Відповідно до п.п. 2 п. 11 Постанови КМ України №641від 22.07.2020 року, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Однак, в супереч, вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, тобто, відсутні відомості про обставини, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, не зазначено свідків, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень, не надано інших доказів, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, так як до суду скеровано лише один протокол.

Зі змісту статті 251 КУпАП вбачається саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Крім цього, суду не надано доказів того, на кого і яким нормативно-правовим актом покладено обов`язок організації та контролю кількості пасажирів в транспортному засобі, оскільки відповідно до п.п. 2 п. 11 Постанови КМ України №641від 22.07.2020 рокувідповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно несе перевізник.

З викладених обставин в протоколі, суд позбавлений можливості встановити об`єктивну сторону правопорушення.

Згідно ст. 278 КУпАП, якщо в протоколі та інших матеріалах є недоліки, які суперечать об`єктивному розгляду справи, то такі матеріали належать поверненню органу, який порушив адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Малофєєва проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З огляду на викладене, вищезазначені порушення свідчать про неповноту складеного протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи і прийняття законного рішення, оскільки вказані недоліки обмежують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та перешкоджають об`єктивному розгляду і встановленню істини у справі.

Таким чином, для встановлення істини по справі та з метою усунення протиріч/ неточностей, які істотно впливають на прийняття рішення, суд приходить до переконання, що адміністративний матеріал необхідно повернути до Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області для належного доопрацювання.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 256, 278 КУпАП

постановив:

Протокол про адміністративне правопорушення серії АА 153611 від 15.09.2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушенняразом з доданими до нього матеріалами повернути Управлінню патрульної поліції у Львівській області Департамменту патрульної поліції для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз