Справа № 504/3245/20
Провадження № 3/504/1807/20
П О С Т А Н О В А

20.10.2020смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, офіційно не працює,

фактично проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

ІПН відсутній у справі,

за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2020 року о 22.30 год. ОСОБА_1 на автошляху М14 Одеса- Мелітополь, 21 км що в Одеській області, керував автомобілем Форд, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було переобладнано з порушенням відповідних правил норм і стандартів, а саме змінено кількість місць для сидіння з 9 на три, що не було узгоджено з Сервісним центром МВС, чим на думку органу поліції порушив п. 32.2 б ПДР України.

При цьому протягом року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив що ніякого переобладнання не здійснював, оскільки зняв частину сидінь лише для перевезення власного вантажу по господарству. Крім того, автомобіль за реєстраційним свідоцтвом є вантажопасажирським.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку:

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, відповідно до ч.4 ст. 121 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою цієї статті. Тобто, щоб притягнути водія до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП, останній повинен повторно вчинити аналогічне правопорушення.

Санкція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає стягнення за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою - третьою статті 121, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, або керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Так, пункт 31.1 Правил дорожнього руху визначає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пункту 31.3 «а» забороняється експлуатація транспортних засобів у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Основні вимоги щодо переобладнання транспортних засобів визначені ст.32 Закону України «Про дорожній рух», а саме: переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 607 від 21 липня 2010 року, цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що в автомобілі Форд держзнак НОМЕР_1 кількість місць для сидіння пасажирів, є меншою, ніж у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що не є переобладнанням транспортного засобу, як його визначає ст.32 Закону України «Про дорожній рух».

Орган дізнання не надав доказів, зокрема, сертифікату відповідності завершеного колісного транспортного засобу (виданий саме державою), який би засвідчував, що транспортний засіб марки Форд, держзнак НОМЕР_1 має сидіння для пасажирів у такій кількості, що не дозволяє його використовувати, чи чітко засвідчувало факт очевидного переобладнання автомобіля.

Крім того згідно пункту 31.3 «а» Правил дорожнього руху заборонено експлуатацію транспортних засобів у разі не будь-якого переобладнання, а порушення вимог, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Однак посадовою особою, яка порушила провадження у справі не надано доказів того, що переобладнання транспортного засобу, а саме зменшення кількості місць для пасажирів було проведено з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

З огляду на це, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи не приведено доказів винності ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, хоча саме на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, закон покладає обов`язок збирання та надання доказів, з урахуванням усіх наведених вище обставин справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У своїй справі « ОСОБА_2 та інші проти України» Суд наголосив, втручання становитиме порушення статті 11 Конвенції, якщо воно не було «встановлено законом», не переслідувало одну або більше легітимних цілей та не було «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених цілей. Суд повторює, що вислів «встановлено законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість за необхідності шляхом надання відповідної допомоги передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може спричинити відповідна дія (див., наприклад, рішення у справі «Маестрі проти Італії» (Maestri v. Italy) [ВП], заява № 39748/98, п. 30, ECHR 2004?I).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі слід закрити.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ч.4 ст. 121, п.1 ч.1 ст.247, 283, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів від дня її винесення.

Суддя В.К. Барвенко