Справа №579/1468/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/487/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Докукіної Т.В. у режимі відеконференції, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Докукіної Т.В. на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 29 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29 вересня 2020 року ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік у зв`язку з тим, що він 02 липня 2020 року о 15-20 год. в с.Божок Кролевецького району на самовільно накатаній польовій дорозі на лузі, керував автомобілем «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, освідування проведено в Кролевецькій ЦРЛ шляхом забору біосередовища, проба позитивна - 0,38 проміле. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник Докукіна Т.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 поліцейськими у порушення вимог Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення було допущено порушення права на захист у зв`язку з тим, що йому не були роз`яснені права.

Також апелянт вказує на порушення вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості наявних у матеріалах справи доказів. Так, захисник зазначає, що судом не було надано належної оцінки тому факту, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в порушення вимог законодавства був складений 31 серпня 2020 року, а не протягом 24 годин з моменту отримання результатів лабораторного дослідження. Суд першої інстанції не звернув увагу і на те, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від 02.07.2020, складений черговим лікарем КП «Кролевецька ЦРЛ» ОСОБА_3 , яка відповідно до листа КП «Кролевецька ЦРЛ» №01-09/1950 від 02 жовтня 2020 року не проходила курси удосконалення на тему "Проведення експертизи на наявність алкогольного та наркотичного сп`яніння». Вказаний Висновок містить графу «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» і в цій графі будь-які записи відсутні, що свідчить про те, що ОСОБА_1 результати огляду не оголошувались і копія Висновку не вручалась. Окрім іншого, даний Висновок складався на підставі Акту медичного огляду № 82 від 02 липня 2020 року, в якому у графі «Висновок та діагноз за результатами огляду» зазначено, що ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, у графі «… досліджуване біологічне середовище» зазначено - «кров на алкоголь», а у графі «результат лабораторних тестів» будь-які записи відсутні. Проаналізувавши зміст Акту медичного огляду № 82 від 02 липня 2020 року апелянт робить висновок, що заключний діагноз не відповідає результатам проведеного огляду. До того ж, у Висновку в графі «Висновок огляду» зазначено «перебуває у стані алкогольного сп`яніння, в-крові 0,38 проміле». Проте, на думку Докукіної Т.В. лікар ОСОБА_3 не могла 02 липня 2020 року зробити такий висновок, так як лабораторні дослідження було виготовлене лише 04 серпня 2020 року, що підтверджується результатом № 29/8с і даний лабораторний результат не зафіксований в Акті огляду. Таким чином, оскільки медичний Висновок складений із порушенням п.п.3,15,16,17,20 розділу II Інструкції № 1452/735, то відповідно до п.22 Інструкції 1452/735, на думку захисника, він вважається недійсним.

Мотивуючи свої вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 захисник Докукіна Т.В. зазначає, що статтею 8 п.5 Віденської конвенції «Про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року, ратифікованої Українською УРСР 25 квітня 1974 року визначено, що «у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається (0,25 проміле)».

Таким чином, враховуючи, що відповідно до змісту Акту медичного огляду № 82 при огляді ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння виявлено не було, але відповідно до результату аналізу № 29/8с виявлено 0,38 грам етилового спирту на літр крові та беручи до уваги положення Віденської конвенції «Про дорожній рух» захисник просить суд врахувати, що рівень алкоголю був зафіксований на рівні 0,38 проміле, що було навіть нижчим за допустиму Віденською конвенцією норму 0,50 г чистого алкоголю на літр крові, у зв`язку з чим у діях ОСОБА_1 , на думку Докукіної Т.В. , відсутній склад даного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Докукіної Т.В. у режимі відеоконференції, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із матеріалів справи вбачається, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, вина ОСОБА_1 у скоєному підтверджується даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 212032 від 31 серпня 2020 року, відповідно до якого він 02 липня 2020 року о 15-20 год. в с.Божок на самовільно накатаній польовій дорозі на лузі, керував автомобілем «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, освідування проведено в Кролевецькій ЦРЛ шляхом забору біосередовища, проба позитивна - 0,38 проміле. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України (а.с.2).

Даний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те посадовою особою, за своїм змістом відповідає положенням ст.256 КУпАП, п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 з наступними змінами, містить в собі всі необхідні відомості.

Що стосується доводів апеляційної скарги Докукіної Т.В. про порушення передбачених законодавством строків складення протоколу, то вони заслуговують на увагу, однак враховуючи обставини даної справи, а саме те, що 02 липня 2020 року о 15-20 год. в с. Божок Кролевецького району на самовільно накатаній польовій дорозі ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої загинула людина і обвинувальний акт за цим фактом надійшов до суду 31 серпня 2020 року, тобто до цього часу здійснювалось досудове розслідування обставин даної справи, то складення поліцейськими 31 серпня 2020 року протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 не може бути розцінено як істотне порушення вимог закону, що тягне за собою його скасування.

Викладені в протоколі обставини вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються висновком щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким лікарем КП «Кролевецька ЦРЛ» встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного; актом № 82 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.07.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 02.07.2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння та довідкою Кролевецької ЦРЛ щодо результату дослідження методом фотометрії рідкої частини крові ОСОБА_1 , в якій виявлено 0,38 проміле етилового спирту (а.с.4, 23, 24).

При цьому, слід зазначити, що апеляційний суд не ставить під сумнів належність та допустимість медичного висновку щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки такий висновок не оскаржувався і не був скасований. Складався даний висновок чинним лікарем центральної районної лікарні ОСОБА_3 , тому суд не уповноважений встановлювати її компетенцію та досліджувати можливість проведення нею огляду особи на стан сп`яніння, на підставі якого складено відповідний висновок. Зазначення ж в акті медичного огляду № 82 від 02 липня 2020 року у графі «Висновок та діагноз за результатами огляду» про те, що ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, що суперечить висновку щодо перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, не впливають на його достовірність, оскільки медичний висновок складається з суб`єктивного методу дослідження особи лікарем (огляду) та об`єктивного методу шляхом проведення лабораторних досліджень (на основі тільки анамнезу офіційний висновок не встановлюється).

Інші доводи захисника про невідповідність медичної документації щодо стану сп`яніння ОСОБА_1 є безпідставними і на правильність медичного висновку не впливають.

У доводах апеляційної скарги захисник Докукіна Т.В. зазначає, що п.7 Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 єдине, що передбачено є те, що після проведення тесту з використанням технічних засобів показник алкоголю не повинен перевищувати 0,2 проміле.

Захисник вказує, що в Інструкції йдеться про показник алкоголю саме у видихуваному повітрі, а не про рівень алкоголю в крові, тоді як у вищевказаному пункті прямо зазначено: «Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.»

Таким чином, і ці доводи апелянта є неспроможними, а враховуючи, що національним законодавством України встановлена лише допустима норма алкоголю в крові особи, що керує транспортним засобом на рівні, що не перевищує 0,2 проміле алкоголю в крові, то доводи захисника Докукіної Т.В. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з посиланням на положення Віденської конвенції «Про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року, є безпідставними.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Докукіної Т.В. - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.