П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/497/20

Провадження № 3/534/202/20

13 квітня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Солохи Олега Володимировича, за участю секретаря судового засідання Чебикіної Н.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2020 о 16 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , тобто у громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушив п.2.1 Постанови «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженої КМУ від 11.03.2020 № 211.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема під розписку в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №247751 від 06.04.2020. Згідно з вищевказаним протоколом та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , останній вину свою визнав повністю та підтвердив обставини, зазначені в протоколі.

Суддя вказує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що учасники, яка задіяні в ході судового розгляду, зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Кожна держава - учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оцінивши перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення. Його дії необхідно кваліфікувати за ст.44-3 КУпАП, оскільки він порушив правила щодо карантину людей.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно п.2.1 постанови КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 6 квітня 2020 р. по 24 квітня 2020 р. заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Слід зазначити, що термін «громадське місце» міститься в Інструкції «Про єдиний облік злочинів», затвердженої Генеральною прокуратурою України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Державною податковою адміністрацією, Міністерством юстиції України №20/84/293/126/18/5 від 26.03.2002 і вживається в такому значенні, громадське місце зокрема: вулиця, площа, парк, сквер; міський громадський транспорт; ринок; інші місця.

Крім того, конструкція ст.178 КУпАП передбачає, що під терміном «громадське місце» слід розуміти також і вулицю.

Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №247751 від 06.04.2020, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , довідкою про результати розгляду звернення до органу поліції від 08.04.2020.

Разом з тим суддя наголошує, що за письмовими поясненнями ОСОБА_1 , останній не має грошових коштів на придбання засобів індивідуального захисту, оскільки не працює.

Крім того, суддя критично ставиться до тієї обставини, що працівники поліції в супереч приписами ст.251 КУпАП не встановили чи міг ОСОБА_1 виготовити засоби індивідуального захисту самостійно, чи є у нього відповідні навики для цього, чи не є він недієздатною чи обмежено дієздатною особою, чи не є особою з фізичними обмеженнями для того щоб мати можливість виготовити засоби індивідуального захисту та чи проходив відповідні курси виготовлення зазначених засобів.

Відповідно до завдань поліції визначених ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» одним із таких є: надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Натомість з матеріалів справи не вбачається, що працівниками поліції приймалися відповідні заходи.

У контексті зазначеного та з урахуванням положень ст.11 КУпАП, на думку судді, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення з необережності, оскільки, передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення або не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити.

Також суддя критично ставиться до дій працівників поліції з огляду на те, що останні не встановили чи мав ОСОБА_1 спілкування з іншими особами у дворі будинку АДРЕСА_2 о 16 год. 50 хв. та чи створював суспільну небезпеку для інших осіб з огляду на відсутність даних щодо стану здоров`я останнього.

Суддя наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, що підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини "Малофеева проти Росії " та "Карелін проти Росії".

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність порушника суддею не встановлено.

Як передбачено ст.22 КУпАП, при малозначності адміністративного правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Визначаючи міру адміністративної відповідальності, суддя враховує особу порушника ОСОБА_1 , його майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення, зокрема його малозначність (вчинене правопорушення не спричинило тяжких наслідків), дії ОСОБА_1 не заподіяли шкоди ані державі, ані фізичним особам, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, на даний час не працює, свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, а тому суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 44-3, 221, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оголосивши усне зауваження.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП - закрити.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Солоха