Справа № 740/1341/20
Провадження 3/740/475/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої-судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Полторацької В.М.,

особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, громадянина України, який не працює, проживає АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
26 березня 2020 року о 08 годині 00 хв військовослужбовець за контрактом- солдат ОСОБА_1 , в умовах дії особливого періоду, перебував на території військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння.
Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення А3160 №1 від 26 березня 2020 року, рапортом старшого прапорщика ОСОБА_2 від 26.03.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких вони бачили солдата ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, висновком із медичного карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , виданої КНП «Чепрнігівська обласна психоневрологічна лікарня» Ніжинське наркологічне відділення, де зазначено, що солдат ОСОБА_1 має алкогольне сп`яніння, що є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, згідно якої відповідальність настає за настає, зокрема, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,- вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Також суд враховує слідуюче.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».
Поняття особливого періоду наведене у ч.1 ст.1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У ч.4 ст.3 вказаного Закону зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас ст.1 Закону №3543-ХІІ надано визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави стверджувати, що як у проміжки між періодами проведення мобілізації, так і на даний час - у державі стан особливого періоду не припинявся.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав і просить призначити покрання у вигляді штрафу.

Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері проходження військової служби, особу порушника, який згідно протоколу вперше притягається до адміністративної відповідальності, працює, має постійне місце проживання. Обставина, що пом`якшує відповідальність - перше притягнення до адміністративної відповідальності, обтяжуючі обставини в протоколі не зазначені, при цьому суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі. На підставі викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, даний вид стягнення є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
З ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді 215 (двухсот п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655(три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень на користь держави.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 6310 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.Г.Ковальова