П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №293749 від 26.01.2020, які надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №293749 від 26.01.2020, вбачається, що 26 січня 2020 о 06 год. 51 хв. в м. Сєвєродонецьк, по вул. Новікова 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №66 від 26.01.2020. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 2 Б. Гр. ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП двічі протягом року. Таким чином, водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9 а ПДР, його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Окрім того, інформацію щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка останнього, щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його злісне ухилення від суду та про намагання уникнути відповідальності за вчинене.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною третьою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинених особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

П. 2.9.а ПДР України передбачена заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно висновку лікаря-нарколога Багатопрофільної лікарні м. Сєвєродонецька щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №66 від 26.01.2020, на момент освідчення ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

Відповідно довідки, сформованої інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Луганській області ДПП згідно бази даних «НАІС» ГСЦ МВС України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 НОМЕР_4 категорії «В».

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався до адміністративної відповідальності відповідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2019, винесеної в межах справи про адміністративне правопорушення №308/457/19 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.09.2019, винесеної в межах справи про адміністративне правопорушення №428/8900/19 за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вказані постанови судів першої інстанції набрали законної сили, в суді апеляційної інстанції не переглядалися.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджуються відеозаписом з місця події, відтвореним та дослідженим під час судового засідання, протоколом серії БД №293749 від 26.01.2020, рапортом працівника поліції від 26.01.2020, висновком лікаря-нарколога Багатопрофільної лікарні м. Сєвєродонецька щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №66 від 26.01.2020; постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2019 та постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.09.2019.

А тому, враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в діях громадянина ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння особою, яка протягом року двічі притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

У відповідності до абзацу 4 п. 28 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року (із змінами і доповненнями від 19.12.2008 року №18) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - не можна накладати оплатне вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Тобто, за змістом вищезазначеного, оплатному вилученню підлягає лише той предмет чи об`єкт адміністративного правопорушення, власником якого є сам правопорушник.

Оскільки автомобіль Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №293749 від 26.01.2020, яким керував ОСОБА_1 , належить іншій особі, суддя доходить до висновку про неможливість оплатного вилучення транспортного засобу.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст. 33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, та доходить висновку про необхідність накладення на гр. ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП та з врахуванням вище перелічених обставин, доцільним буде обрати стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ч.5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень). з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош