Справа № 336/203/20
Провадження № 3/336/237/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк Оксана Вікторівна, розглянувши адміністративний матеріал за ч.5 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, зареєстрований і проживає: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 16 від 27.12.2019 року, 27.12.2019 р. за адресою м.Запоріжжя, вул.Куйбишева, 487 (б) ОСОБА_1 зберігав паливно-мастильні матеріали, а саме: дизельне пальне без наявності ліцензії на зберігання пального, в порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Відповідно до протоколу, дії ОСОБА_1 кваліфіковані (з виправленнями) за ч.5 ст.164 КУпАП.

10.03.2020 р. до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, просить закрити провадження у справі через недоведеність його вини у вчиненні описаного вище правопорушення.

Приймаючи до уваги позицію ОСОБА_1 , дослідивши матеріли справи, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Диспозицією ч.5 ст.164 КпАП України встановлена відповідальність за зберігання та/або реалізація на митній території України пального або спирту етилового на акцизному складі, не зареєстрованому у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

З наданого до пояснень протоколу, який був вручений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що ОСОБА_1 був вручений протокол, в якому його дії були кваліфіковані за ч.1 ст.164 КУпАП, тобто порушення встановленого законом порядку провадження господарської діяльності.

Анатолігічне звинувачення міститься і в протоколі, який надійшов на розгляд суду, тобто за порушенням встановленого законом порядку провадження господарської діяльності, хоча і з кваліфікацією дій за ч.5 ст.164 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, проте не відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган /посадова особа/ при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали. Якщо підготовку до розгляду справи здійснює особа, що розглядає справу одноособово, то вона має право на цьому етапі припинити провадження у справі.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так само, чинним КУпАП не передбачено повноважень суду для зміни кваліфікації дій особи, адже це суперечитиме наведеним засадам здійснення правосуддя.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164 КУпАП, що при судовому розгляді справи не може бути виправлене, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення відображену в протоколі, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому провадження у справі належить закрити відповідно до ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 221, 247, 279, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч. 5 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Дмитрюк

Постанова набрала законної чинності «____» __________ 20___ року.

Постанова видана «____» ______________ 20___ року.