Справа № 594/1414/20
Провадження № 3/594/694/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від начальника Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, приватного підприємця,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №713891 від 10 жовтня 2020 року, 10 жовтня 2020 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в магазині Продукти м.Борщів вул.Кондри, 12, власником якого є ОСОБА_1 , знаходився без захисної маски та продавець ОСОБА_3 також знаходилась без захисної маски, чим порушила ст.29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних захворювань», п.17 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 та п.4, п.7 тимчасових рекомендацій, затверджених постановою КМ України №17 від 09.05.2020, та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала та пояснила, що 10.10.2020 біля 19 год. 30 хв. вона знаходилась вдома, оскільки під час карантину, її продуктовий магазин, що по вул.Кондри, 12 в м.Борщів, працює до 19 год. Біля 19 год. 45 хв. її дочка ОСОБА_3 взяла ключі від магазину та пішла за продуктами, які забула взяти додому. Біля 20 год. дочка подзвонила та сказала, що прийшли працівники поліції і зафіксували, що в магазині знаходився покупець без маски. Прийшовши в магазин, працівники поліції склали протокол. При цьому, вона їм пояснювала, що її дочка не є продавцем і не здійснювала продаж товарів. Чоловік, якого застали без маски працівники поліції, дійсно був у магазині біля 18 год. 30 хв., купляв продукти, брав каву. Вона сама продала йому вказані товари, серед яких був і хліб, який він забув у магазині. А коли прийшла дочка в магазин, він повернувся і забрав його.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 10.10.2020 біля 19 год. він прийшов у магазин продукти, де на той час торгівлю здійснювала ОСОБА_4 . Він купив у неї продукти харчування, в тому числі і хліб, який залишив на морозильній камері, а також взяв каву собі та своєму другу. Випивши каву, він сів у свій автомобіль, де поклав продукти, при цьому згадав, що залишив хліб у магазині. При цьому, захисну маску забув одіти, залишив в автомобілі. В магазині на той час була вже дочка ОСОБА_1 , і вона була у захисній масці. Забравши хліб, на виході із магазину його зупинили працівники поліції, та сказали залишитись для дачі пояснень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.44-3 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.17 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Відповідно до постанови головного державного санітарного лікаря України від 09 травня 2020 року № 17 "Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з порушенням коронавірусної хвороби (COVID-19), такою затверджено тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з порушенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно п.4 та п.7 зазначених Тимчасових рекомендацій, дозволяється одночасне перебування відвідувачів у закладі з розрахунку не більше однієї особи на 10 квадратних метрів площі зали обслуговування. Обмеження контакту між працівниками та відвідувачами повинно здійснюватися шляхом організації обслуговування з дотриманням принципу соціального дистанціювання (1,5 метри). Допуск відвідувачів та перебування у закладі дозволяється лише у респіраторі або захисній масці (у тому числі саморобній), так, щоб були покриті ніс та рот. Працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок, повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички (ЗІЗ).

До протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона 10 жовтня 2020 року біля 19 год. 45 хв. порушила ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.17 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та пункти 4 та 7 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою головного державного санітарного лікаря України від 09 травня 2020 року № 17.

Так до протоколу не додано доказів того, що саме ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року біля 19 год. 45 хв. здійснювала торгівлю в магазині продукти без захисної маски.

Натомість, у протоколі зазначено, що в магазині без захисної маски знаходилась продавець ОСОБА_3 , проте доказів того, що остання працює продавцем у вказаному магазині, працівниками поліції до протоколу не додано.

Крім того те, що в магазині на час здійснення працівниками поліції перевірки дотримання протиепідемічних заходів, ОСОБА_1 була відсутня, підтверджується долученим до протоколу відеозаписом.

Так під час перегляду відеозапису, судом встановлено, що на час перевірки, ОСОБА_2 виходив з магазину без захисної маски, а в магазині знаходилася ОСОБА_3 , при цьому чітко вбачається, що така була у захисній масці та знаходилася за прилавком. Факту торгівлі зафіксовано не було.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не має належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КК України.

Керуючись ст.245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя: