ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1421/20
провадження № 3/753/1197/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого диспечером ЦД аеропорту «Жуляни», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 11.01.2020 року, об 11 год. 30 хв., рухаючись Харківською площею у м. Києві, керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначивши, що протокол відносно нього складений безпідставно, оскільки транспортним засобом він не керував, а просто знаходився в ньому. Пояснив, що в той період часу він займався пошуком нової роботи. В день події він мав зустрітись біля приміщення компанії «Sky up» зі своїм другом, щоб забрати в нього свій автомобіль. Як тільки він сів до автомобіля, відразу під`їхала поліція. Так як до цього у нього не було досвіду спілкування із поліцейськими, він став нервувати через те, що автомобіль не правильно припаркований. В подальшому його необгрунтовано звинуватили у вживанні наркотичних засобів. Від проходження огляду він відмовився, оскільки в нього не було для цього часу, так як він хотів працювати. Зважаючи на викладене просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Горобівський І.Г., вказуючи на такі ж обставини, просив закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також зазначав, що будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння у працівників поліції не було, крім того в протоколі невірно вказані ознаки наркотичного сп`яніння, а саме щодо зіниць очей. Звертав увагу, що ОСОБА_1 не направлявся для проведення відповідного огляду, оскільки направлення останньому не видавалось та в матеріалах справи відсутнє. Також вказував на неточності, допущені в протоколі, а саме не зазначення місця складання протоколу та місце вчинення адміністративного правопорушення, адрес свідків, а також зазначення невірної адреси місця проживання ОСОБА_1 , а також наявність незрозумілих цифр та підпису невідомої особи у верхній частині протоколу, крім того час складення протоколу не відповідає даним щодо часу, вказаному на відеозаписі з бодікамери. Просив врахувати, що свідки, зазначені у протоколі, як свідки відмови від проходження огляду, не мали змоги надати свої власні пояснення, своє бачення, що підтверджується тим, що пояснення складені однією рукою, а свідки лише поставили свої підписи у наданих інспектором шаблонах. Крім того, вказані у протоколі свідки також не були свідками того, що його підзахисний керував транспортним засобом. Вважав, що дії працівників поліції в цілому були незаконними.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горобівського І.Г., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 показав, що під час патрулювання, ними було помічено автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався та допустив порушення ПДР при паркуванні, оскільки зупинився біля зупинки громадського транспорту на Харківській площі. Під час спілкування із водієм вказаного автомобіля, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, в тому числі і тремор рук, який в протоколі не відобразили за наявності достатності інших ознак, та запропоновано пройти відповідний огляд у лікаря-нарколога. Водій зізнався, що курив «траву». З метою отримання консультації водій зателефонував своєму другу, який з його слів працює в УПП іншої області, який порадив відмовитися від проходженн огляду, оскільки в разі вживання наркотиків аналіз це підтвердить. Після цього водій від проходження огляду відмовився у присутності двох свідків. Під час спілкування водій повідомив, що він їхав з аеропорту Бориспіль з клієнтом, і хотів взяти іще одне замовлення, щоб не повертатися до аеропорту порожнім. Зауважив, що автомобілі патруля не обладнані відеореєстраторами, а на боді-камеру фіксується виключно пропозиція пройти відповідний огляд та відповідь особи. Також свідок пояснив, що поліцейські, які задіяні у патрулюванні, не мають доступу до налаштувань боді-камери, а можуть тільки вмикати та вимикати її, при цьому час вчинення правопорушення та час складання протоколу зазначають виходячи із даних годинників. Роз`яснив, що після надходження матеріалу до відділу адміністративної практики УПП, відповідні працівники ставлять на протоколі відповідні відмітки та підписи, тому такі позначки відсутні в копії протоколу, що надається порушнику. Також, з метою унеможливити вплив на свідків в протоколі не вказано їх адресу. Пояснив, що в протоколі не вказано номер будинку, оскільки місцем вчинення та складання протоколу була Харківська площа, а дані щодо адреси порушника були записані з його слів. Зазначив, що хоча були всі підстави для евакуації автомобіля, цього зроблено не було, оскільки водій повідомив, що його товариш забере автомобіль, а сам він не буде керувати, і фактично водія пожаліли.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_3 , який працював в екіпажі зі свідком ОСОБА_2 . При цьому свідок в категоричній формі вказав про те, що на очах у патруля ОСОБА_1 допустив порушення ПДР при паркуванні.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушена координація рухів, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому відповдіно до змісту вказаної Інструкціїдля наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння достатньо однієї з визначених у п. п. 3-4 розділу І Інструкції ознаки.

З огляду на викладене зазначення такої ознаки як «зіниці очей не реагують на світло», з урахуванням наявності інших ознак наркотичного сп`яніння, не свідчить про відсутність підстав для направлення водія для огляду.

За наведених обставин вважаю, що у працівника поліції були наявні передбачені законом підстави для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що, фактично, працівник поліції і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, вказані нормативно-правові акти не містять вказівки щодо участі свідків для підтвердження наявності ознак стану сп`яніння.

При цьому чинним законодавством не передбачено обов`язкову наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відсутність такого направлення жодним чином не спростовує наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, і за таких обставин підстав для оформлення направлення для проведення огляду у працівників поліції не було.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було також зафіксовано за допомогою боді-камери АА 00785, запис якої було долучено до матеріалів справи.

З даних відеозапису з боді-камери працівника поліції, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичній установі у зв`язку з підозрою ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, при цьому останній від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, в своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказані свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г. про те, що свідками було підписано надані інспектором шаблони і вони не мали змоги надати свої письмові пояснення - є неспроможними, так як будь - яких застережень щодо форми надання пояснень свідками Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 не містить, крім того будь - яких зауважень до викладеного змісту пояснень свідки не мали, що засвідчили своїми підписами.

Крім того, за наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Разом з тим будь - якої імперативної вказівки на обов`язковість проставлення підписів свідків та їх даних взагалі у протоколі про адміністративне правопорушення не міститься.

Таким чином відсутність інформації щодо свідків не може свідчити про неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та бути безумовною підставою для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, судом звертається увага на те, що ОСОБА_1 не оспорює тієї обставини, що даний протокол про адміністративне правопорушення складено саме відносно нього за обставин, викладених у протоколі.

Суттєвих порушень, які би унеможливили забезпечення виконання завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення та вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не встановлено.

Сукупність викладених доказів, що були ретельно досліджені в ході судового розгляду, дає безумовні підстави зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , а твердження останнього про те, що він лише перебував в салоні автомобіля, який був припарковний, є обраною позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене.

З урахуванням наведеного вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, встановлених у протоколі, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи особу порушника та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності, і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя