ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/307/20 Справа № 203/105/20 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н. І., за участю захисника Іпатова А.В., представників митниці ОСОБА_1 та Козія І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Іпатова А.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 39 141 гривень 37 копійок, з конфіскацією транспортного засобу NISSAN MICRA 1.5 DCI, 2004 року випуску та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з викладеними у постанові судді першої інстанції обставинами, ОСОБА_2 здійснив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон транспортного засобу NISSAN МIСRА 1.5 DCI, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, вартістю 39141,37 грн. з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів i зборів, як підстави для ввезення вказаного товару документів, а саме рішення про зняття транспортного засобу з обліку (DECYZJA) № КХ12345/Х55776/18 вiд 17.12.2018 року, одержаного незаконним шляхом, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з цим рішенням, захисник Іпатов А.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_2 , в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, а у випадку встановлення складу правопорушення вирішити питання про закриття провадження на підставі спливу строку накладення адміністративного стягнення та у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі захисник зазначає, що документ (DECYZJA) № КХ12345/Х55776/18 вiд 17.12.2018 року до митного оформлення разом з декларацією взагалі не подавався, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Невідомо звідки в Полтавській митниці ДФС взявся вказаний документ, а в подальшому і в матеріалах справи, тим більше в оригіналі, враховуючи, що митне оформлення здійснювалось за електронною митною декларацією, при якій оригінали документів митниці взагалі не надаються.

При цьому, захисник стверджує, що подання даного документа в будь-якому разі не утворює склад правопорушення, оскільки він не потрібний для митного оформлення автомобіля. На його думку, посилання митниці, що вказаний документ не видавався в Польщі є сумнівним, оскільки митниця посилається на лист Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві, тоді як, вказаний лист виданий старостою ОСОБА_3 повята.

Також, зазначає, на момент направлення справи до суду закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення. Так, лист Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві від 18.06.2018 року, був отриманий Державною фіскальною службою України 09.07.2019 року, а матеріали справи надійшли до суду тільки 13.01.2020 року, у зв`язку з чим справа підлягала закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт зауважує, що у випадку інших висновків апеляційного суду, просить закрити провадження у зв`язку з малозначністю, з огляду на те, що відомості, які зазначені у вказаному документі, не вливають ні на вартість товару, ні на код товару УКТ ЗЕД, ні на інші обставини, які можуть вплинути на ставки мита чи інших обов`язкових платежів.

Крім того, посилається на істотні порушення митницею та судом першої інстанції вимог процесуального закону, які проявились в тому, що в матеріалах справи відсутні докази своєчасного сповіщення ОСОБА_2 про складання протоколу та про судові засідання, оскільки в судових повістках зазначена невірна адреса останнього, а самі повістки без належних доказів їх направлення та вручення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явився, про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 апеляційним судом було організовано судове засідання в режимі відеоконференції з Октябрським районним судом м. Полтави для забезпечення йому можливості особисто прийняти участь в судовому засіданні, проте останній, будучи повідомленим про час, дату та місце проведення апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 527 МК України та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення, думку представників митниці, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП, ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Щодо посилання захисника на істотні порушення митницею та судом першої інстанції вимог процесуального закону, які проявились в тому, що в матеріалах справи відсутні докази своєчасного сповіщення ОСОБА_2 про складання протоколу та про судове засідання, оскільки в судових повістках зазначена невірна адреса останнього, а самі повістки без належних доказів їх направлення та вручення, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи службові особи Полтавської митниці ДФС неодноразово надсилали повідомлення гр. ОСОБА_2 про його явку до органу для встановлення обставин та надання пояснень (а.с. 37-42). Також в матеріалах наявні конверти, які повернуті з їх вмістом через закінчення терміну зберігання. Згідно з вказаними матеріалами Полтавська митниця направляла відповідні повідомлення ОСОБА_2 на адресу місця реєстрації, зазначеної в копії його паспорта, наявного в матеріалах справи (а.с. 9-10), ця ж адреса зазначена і в доповненні № 1 до митної декларації (а.с. 12 зворот). На зазначену адресу були направлені судом і повістки про виклик до суду, а також копія судового рішення (а.с. 48, 49, 53-55), іншої адреси місця проживання та реєстрації матеріали справи не містили на час ухвалення оскарженого рішення. Крім того, на сайті Судової влади розміщується відомості про призначення справ до розгляду, а тому не можна погодитися з тим, що ОСОБА_2 не був обізнаний про дату та час розгляду справи.

Водночас, суд апеляційної інстанції вжив всіх можливих заходів, передбачених чинним законодавством, для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду, зокрема задовольнив його заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з судом в м. Полтава, в якому останній міг би особисто виступити перед судом, надати пояснення та реалізувати інші процесуальні права, проте ОСОБА_2 наданою можливістю не скористався і до Октябрського районного суду м. Полтава не з`явився, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений за відсутністю ОСОБА_2 , але за участю його захисника.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив.

Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що особа, яка притягається до відповідальності не бажає приймати участь у розгляді справи та враховуючи те, що її захист представляє професійний адвокат, не має підстав вважати порушення право на захист, що також відображено у національному законодавстві, а саме, за змістом ст. 498 МК України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги захисника Іпатова А.В. про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування матеріального закону є неспроможними.

На думку суду апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні матеріалів справи.

За змістом цієї статті, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю доказів наведених в постанові судді, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0152/80600/19 від 29.08.2019 року; доповідною запискою; копією листа Полтавської митниці ДФС від 05.04.2019 №637/8/16-70-20; копією листа ДФС від 26.07.2019; копією листа митних органів Республики Польща від 18.06.2019; копією листа ГУ ДПС у Полтавській області від 25.10.2019; копією митної декларації №UA806020/2018/215210 від 26.12.2018; документом (рішення) щодо зняття транспортного засобу з обліку (DECYZJA) № КХ12345/Х55776/18 вiд 17.12.2018 року; копією документа купівлі - продажу транспортного засобу від 10.12.2018; копією сертифікату реєстрації; копією документа від 19.12.2018; копією технічного паспорта № 3405245; копією висновку експертного дослідження від 14.12.2018; копією висновку спеціаліста-автотоварознавця від 19.12.2018; копією договору - доручення від 26.12.2018; копією пояснень ОСОБА_4 ; копією листів регіонального сервісного центра в Полтавській області від 10.09.2019 №31/16-9-5468, №31/16-9-5467 (з додатками); копіями листів Полтавської митниці ДФС від 06.08.2019, 15.11.2019, копією листа СУ ГУНП в Полтавській області від 26.11.2019; копією листа ВП № 2 ГУНП в Полтавській області від 04.10.2019; протоколом опитування від 26.12.2019; витягом з електронної бази даних.

Крім того, під час апеляційного провадження встановлено, що протокол про порушення митних правил № 0152/1100019 складений у Полтавській митниці ДФС 28.08.2019, однак провадження у вказаній справі було завершено 13.01.2020 року посадовими особами Дніпровської митниці Держмитслужби, розташованої у м. Дніпрі, а тому, з урахуванням вимог ст. 524 МК України, справа підсудна та розглянута Кіровським районним судом м. Дніпропетровська.

Вказані дії посадових осіб Дніпровської митниці Держмитслужби, розташованої у м. Дніпрі здійснені, зокрема на підставі постанови КМУ від 02.10.2019 року № 858 щодо утворення юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної митної служби за відповідним переліком згідно з додатком 1 та одночасної реорганізації деяких територіальних органів Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення в даній справі складений уповноваженим суб`єктом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що документ (DECYZJA) № КХ12345/Х55776/18 від 17.12.2018 року до митного оформлення разом з декларацією взагалі не подавався, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України і невідомо звідки в Полтавській митниці ДФС взявся вказаний документ, а в подальшому в оригіналі в матеріалах справи, апеляційний суд доходить висновку про безпідставність таких тверджень, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України затвердженого Постановою КМУ від 12.12.2018 року № 1077 разом з електронною митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що підтверджує вартість транспортного засобу, реєстраційний документ на транспортний засіб, виданий реєстраційним органом країни реєстрації, та документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб або право розпоряджатися та декларувати такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України.

Згідно зі службової записки від 18.03.2020 року заступника начальника митного поста «Полтава» Дніпровської митниці Держмитслужби Митна декларація №ЦА806020/2018/215210 від 26.12.2018 до митного оформлення була надана в електронному вигляді з поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 митним брокером ФОП ОСОБА_5 , агентом з митного оформлення ОСОБА_4 та прийнята до митного оформлення відділом митного оформлення № 1 Полтавською митницею ДФС о 17 год 28 хв 26.12.2018.

Документ, що підтверджував зняття транспортного засобу з обліку в Польщі (DECYZJA) № НОМЕР_2 /Х55776/18 вiд 17.12.2018 року у митній декларації міститься під кодом 2800 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) разом з технічним паспортом DR/ВАJ 3405245 від 17.09.2013.

Оригінал документа (DECYZJA) № КХ12345/Х55776/18 від 17.12.2018 року декларант ОСОБА_4 надав 26.12.2018 добровільно через вікно подачі декларацій разом з оригіналами реєстраційних документів та не заперечував щодо залишення даного документу в справах митниці для подальшої перевірки.

Вище зазначені обставини, підтверджуються копіями документів, завірених належним чином, які витребувані та безпосередньо досліджені апеляційним судом, зокрема скріншотами з автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор",що не тільки не спростовує, а навпаки підтверджує винуватість ОСОБА_2 за ч.1 ст. 483 МК України.

Також, відповідно до Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України затвердженого Постановою КМУ від 12.12.2018 року № 1077, а також пояснень представників митного органу, документ про зняття з реєстрації транспортного засобу є обов`язковим для митного оформлення транспортних засобів, які перебували в митному режимі транзит та для його завершення, шляхом переходу в митний режим імпорт, оскільки такі транспортні засоби не можуть бути одночасно зареєстровані в декількох країнах і наявність таких документів є обов`язковими, в тому числі при реєстрації транспортного засобу на території України.

Отже, доводи захисника, що подання даного документа в будь-якому разі не утворює склад правопорушення, оскільки він не потрібний для митного оформлення автомобіля, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того,слід зазначити, що ОСОБА_2 саме скористався оформленням автомобіля на пільгових умовах зі сплатою лише 50% акцизного збору відповідно до Закону України від 18.11. 2018 року № 2611-У11, тоді як вказаний нормативний документ стосувався тільки оформлення в митного режимі імпорт, тоді як транспортний засіб NISSAN МIСRА 1.5 DCI, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску знаходиться у митному режимі транзит, оскільки його не знято з реєстрації у Польщі.

Доводи апеляційної скарги захисника, що посилання митниці про невидачу вказаного документа в Польщі є сумнівним, оскільки митниця посилається на лист Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві, тоді як, вказаний документ виданий старостою ОСОБА_3 повята, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що згідно з відповіддю фіскального органу Республіки Польща (а.с. 8), інформація надана з митних баз даних Польської фіскальної адміністрації, а також Центрального обліку автомобілів та водіїв в Польщі.

Стосовно доводів захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з малозначністю, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки зміст правопорушення інкримінованого ОСОБА_2 не може свідчити про малозначність вчиненого діяння та ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог МК України.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим скарга підлягає залишенню без задоволенню, а постанова без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Іпатова А.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.І. Калініч