ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 Справа №607/3298/20
провадження № 3/607/1375/2020
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/, -

встановила:

14 лютого 2020 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi A4», р.н. НОМЕР_1 , /далі - Автомобіль/ вул. Будного у м. Тернополі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» ARBF 0422 /повірка дійсна до 18 червня 2020 року/ та у медичному закладі /КНП ТОМЦСНЗ ТОР/ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху /далі - ПДР/.

ОСОБА_1 згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2019 року, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, та згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2019 року підданий стягненню за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

ОСОБА_1 у судове засідання 08 квітня 2020 року не з`явився, хоча судом було вжито належних заходів для його своєчасно повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення на його адресу судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак цієї кореспонденції він не отримав і вона повернулась до суду з відміткою ПАТ «Укрпошта» «Інші причини, що не дати змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» /адресат відсутній за даною адресою/. Водночас, участь у судовому засіданні взяв захисник ОСОБА_1 адвокат Верес М.Я., а тому суд вважає, що право на захист ОСОБА_1 не порушене. Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд даної справи слід провести за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 у судових засіданнях 28 лютого та 13 березня 2020 року, які відкладались за його клопотанням про залучення захисника та виклику свідків, був присутній.

Позиція захисту, висловлена в судовому засіданні захисником Вересом М.Я., зводиться до того, що: він заперечує факт керування ОСОБА_1 Автомобілем, стверджуючи, що насправді водієм була вагітна дружина останнього, котра, не покидаючи Автомобіль, пересіла на сидіння пасажира уже після того як транспортний засіб було зупинено працівниками поліції; свідки проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння до суду не з`явились, а тому підтвердити події, що мали місце при такому огляді нікому; постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП оскаржується у судовому порядку, а тому підстави зупинки автомобіля під сумнівом.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Так, його вина доводиться такими дослідженими доказами:

-даними, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268056 від 14 лютого 2020 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14 лютого 2020 року, у яких зафіксовано, що 14 лютого 2020 року, приблизно о 21 год. 50 хв., у їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і у лікувальному закладі, від чого він відмовився;

-актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14 лютого 2020 року;

-свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810 № ARBF 0422, чинне до 18 червня 2020 року

-відеозаписами з нагрудних реєстраторів працівників поліції ВО-00058 та ВО-00103, а також з реєстратора їх службового автомобіля, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, якими повністю підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема: факт руху Автомобіля; пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку із наявністю ознак алкогольного сп`яніння /різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, хитка хода/ на місці зупинки Автомобіля та у лікувальному закладі в присутності двох свідків та його відмови від такого огляду. При цьому йому було роз`яснено наслідки таких дій;

-постановою про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 646330 від 14 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та квитанцією № 0.0.2.1 від 17 лютого 2020 року, згідно якої штраф за вказаною постановою сплачено.

Доводи захисту спростовуються наступним:

згідно із п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 /далі Інструкція/.

Згідно п. 2 розд. І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці /п. 3 Інструкції/.

Аналогічна вимога передбачена п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Твердження сторони захисту про те, що насправді Автомобілем керувала дружина ОСОБА_1 , а не він, суд сприймає критично, оскільки вони, будучи оціненими в комплексі з іншими доказами, як то відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, виглядають неправдоподібними. Так, з цих записів вбачається, що на місці події ОСОБА_1 жодного разу не зазначав про те, що не керував автомобілем, навпаки його висловлювання та поведінка, хоч і опосередковано, свідчили про зворотне. Захистом не пояснено, для чого проводити маніпуляції зі зміною водія, якщо в результаті за кермом виявиться особа, котра позбавлена права керування транспортним засобом та ще й з ознаками алкогольного сп`яніння.

Щодо свідків, то на тих же відеозаписах, а саме: о 21:58:58 год. відеофрагменту «» у папці «КАМЕРА_000103», чітко зафіксовано, що пропозиція про огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 була здійсненна в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам закону, процитованим вище.

Судом було задоволено клопотання захисту про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вони не з`явились. Кореспонденція з повістками повернулась до суду з не залежних від нього причин. Однак, саме по собі не з`явлення цих свідків у судове засідання, для виклику яких суд вживав належних заходів, не може спростовувати фактів, котрі підтверджуються іншими доказами.

На такому підході наголошує Європейський суд з прав людини, коли у п. 41 рішення «Олег Колесник проти України» /Заява N 17551/02/ від 19 листопада 2009 року, зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати.

Захисник Наума В.В. не зазначив, щодо яких конкретно фактів у нього існують застереження, котрі б він бажав усунути чи наголосити на них шляхом безпосереднього допиту цих осіб у суді.

Водночас, в даній справі письмові пояснення двох свідків, які були на місці проведення огляду на стан сп`яніння, беруться судом до уваги в сукупності з іншими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних засобів, що мають функції відеозапису, іншими документами.

Слід зазначити, що описані у вказаних поясненнях обставини не є такими, на яких виключно, чи вирішальною мірою, ґрунтується звинувачення, а допустимість їх, як доказу, повістю відповідає ч. 1 ст. 251 КУпАП.

Орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю /ст. 252 КУпАП/.

Дані про скасування постанови серії ДП18 № 646330 від 14 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, що стали підставою для його зупинки, відсутні. Як встановлено із вказаних вище доказів, причиною зупинки Автомобіля було порушення водієм правил дорожнього руху, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якою регламентовано підстави зупинки поліцейським транспортних засобів.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи стягнення, враховую характер вчинених правопорушень, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, і вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 33, 401, 130 ч. 3, 221, 283, 284, 294 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 /сорок тисяч вісімсот/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 /чотириста двадцять/ грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. П. Воробель