Провадження № 33/824/1113/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С

за участі:

особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого менеджером в ТОВ "Делконі Україна", якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_1 13.12.2019 року о 01 год. 30 хв. керував транспортним засобом "Hyundai Accent" державний номер НОМЕР_2 по бульвару Перова, 26 у м. Києві. в стані алкогольного сп`яніння.

Стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста "Драгер". Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 "а" ПДР України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Зазначає, що свою вину у вчиненому він не визнавав та не визнає.

Вказав, що 13.12.2019 року він не перебував в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля та не погоджувався з результатами проходження тестування за допомогою приладу «Драгер». Натомість, патрульні поліцейські проігнорували його прохання про проведення такого огляду у медичному закладі. Крім того, вказує, що поліцейські не відсторонили його від керування автомобілем, що свідчить про фальсифікацію результатів тесту на алкоголь, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.

Апелянт зазначає, що того ж дня самостійно звернувся до КМНКЛ «Соціотерапія» для проведення огляду на визначення стану сп`яніння. Результат проведеного лабораторного дослідження не виявив слідів етанолу в його крові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №345833 від 13.12.2019 року, в якому зафіксовано факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу "Драгер" за його згодою у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком результатів тесту «Drager» ALCOTEST 6820 від 13.12.2019 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння з показником 1,59 проміле;

- письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких свідки підтвердили, що бачили як 13.12.2019 року ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля "Hyundai Accent" державний номер НОМЕР_2 на бульварі Перова, 26 у м. Києві.

- інформацією, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що сам водій ОСОБА_1 підтвердив вживання ним алкогольних напоїв;

- іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.09.2009 №406/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд було запропоновано водію транспортного засобу - ОСОБА_1 , оскільки щодо нього у поліцейського були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору "Драгер" у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду - є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Всупереч доводам ОСОБА_1 , сам факт його не відсторонення патрульними поліцейськими від керування транспортним засобом не може спростовувати порушення ним п. 2.9 "а" ПДР України за наявності у матеріалах справи інших належних та допустимих доказів в їх сукупності.

Суд критично ставиться до пояснень апелянта про те, що 13.12.2019 року він не знаходився за кермом автомобіля з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, таке твердження розцінюється апеляційним судом як спроба ОСОБА_1 знизити ступінь вини у скоєному та ухилитися від адміністративної відповідальності за допущене ним порушення ПДР України.

Наданий ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду результат лабораторного дослідження №5331, проведеного у КМНКЛ «Соціотерапія», за яким у ОСОБА_1 не виявлено в крові етанолу, не є тим належним та достовірним доказом, який би міг спростувати викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Як вбачається зі змісту цього письмового доказу, огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 був проведений 16.12.2019 року, тобто через 3 дні після вчинення ним адміністративного правопорушення.

Інші доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження та не стосуються предмету розгляду.

Крім того, додана до апеляційної скарги довідка міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги не є належним доказом у справі та не може впливати на законність постанови.

Суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 "а" ПДР України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко

у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб має пройти ОСОБА_4 на вимогу поліцейського. А вказана у протоколі фраза «не було часу», на його думку, не свідчить про його відмову від проходження саме огляду на визначення стану наркотичного сп`янінні і саме в найближчому медичному закладі. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано суті допущеного ним порушення та відомостей про те, який порядок проходження огляду йому було запропоновано (у медичному закладі чи з використанням спеціальних технічних засобів), а також не зафіксована його відмова від проходження огляду, в тому числі і в закладі охорони здоров`я. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст.266 КпАП України. Ці обставини свідчать про порушення процедури огляду на стан сп`яніння та вказують на його недійсність.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вказує на те, що ОСОБА_4 був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

та передбачає відсторонення водія від керування та передачу керування автомобілем уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії. Такі дії поліцейськими вчинені не були.