Провадження № 3/193/38/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

10 квітня 2020 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суді Кащук Д.А.,

секретаря судового засідання Ратушної В.В.,

за участю:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його представника - адвоката Каправчука В.Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №340845 від 06 січня 2020 року зазначено, що 06 січня 2020 року о 15 годині 58 хвилин в Дніпропетровській області Софіївський район траса Н-11 є 10 № НОМЕР_1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, права та обов`язки роз`яснено на бодікамери АЕ 00130, АЕ 00072, АЕ 00075, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 06 січня 2020 року він взагалі не керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 . В цей день вони з друзями відпочивали в домоволодінні за адресою с.Любимівка Софіївського району по вул.Коопертивній, він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується. В подальшому до подвір`я під`їхали працівники поліції, скрутили його та звинуватили в тому, що він керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , тікав від них та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - адвокат Каправчук В.Л. в судовому засіданні підтримує свого підзахисного, вказує, що жодним доказом, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , на відеозаписах, наданих патрульною поліцією, взагалі відсутній сам автомобіль, свідки, допитані в судовому засіданні прямо вказують на те, що ОСОБА_1 в той день взагалі не керував будь-яким транспортним засобом, працівники поліції належним чином не перевірили особу свідка, зазначеного в протоколі та вписали невірне його прізвище, а тому в зв`язку з численними процесуальними порушеннями просить провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була залучена в якості понятої при відмові ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, та вписана в протокол під прізвищем " ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ", хоча згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20.03.2009 року Верхньодніпровським РОГУМВД України в Дніпропетровській області її прізвище " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 " по суті заданих питань пояснила, що вона знайома ОСОБА_1 .. 06 січня 2020 року вони відпочивали на подвір`ї ОСОБА_1 .. Ввечері під`їхали патрульні, автомобіль стояв в дворі. Потім поліцейські почали задавати питання, чия машина. ОСОБА_1 вказав, що його. Патрульні звинуватили його, що він втікав від них на автомобілі. Сам ОСОБА_1 заперечував щодо керування транспортним засобом. Потім патрульні заламали йому руки, повалили на землю, вдягли кайданки, посадили його в машину та склали протокол. Її залучили як поняту. Вона жодного разу не була в такій ситуації та злякалась, назвала невірні особисті данні, її особу працівники поліції не перевіряли.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 по суті заданих питань пояснив, що він є другом ОСОБА_1 .. 06 січня 2020 року вони відпочивали в домоволодінні по вулиці Кооперативна с.Любимівка. Автомобіль ВАЗ 2101 червоного кольору знаходився в дворі з самого ранку. Під`їхали патрульні і звинуватили, що вони їздили на автомобілі. Вони випивали, але нікуди не їздили. Вони пропонували зайти працівникам поліції перевірити, що двигун холодний, але вони цього не зробили. На прохання показати відео, де зафіксовано що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , працівники поліції проігнорували.

Викликаний в судове засідання поліцейський взводу 3 роти 2 батальйону 1 полку ПП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції Мураховський Є.А., який складав протокол про адміністративне правопорушення, в жодне судове засідання не з`явився, відповідних пояснень стосовно обставин справи на розгляд суду не надав.

Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали, такі як протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника патрульної поліції, диск з відеозаписами з нагрудної камери відеореєстратора поліції, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять наступні докази: 1) Протокол про адміністративне правопорушення; 2) Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 3) Рапорт інспектора поліції; 4) Диск з відеозаписами; 5) Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ..

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

З викладеного вбачається, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Згідно ч.3 п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків.

Відповідно до роз`яснень, викладених у вищенаведеній постанові Верховного Суду України, судам слід враховувати, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні були переглянуті відеозаписи, які були надані інспектором поліції з фіксацією подій від 06 січня 2020 року. При перегляді відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 , не виконувалися функції водія, оскільки не зафіксовано факт керування останнім автомобілем. ОСОБА_1 заперечував, що він керував транспортним засобом. Крім того, з фрагменту відео встановлено те, що зафіксовано лише факт: роз`яснення водію ст.268 КУпАП, ознайомлення останнього з протоколом про адміністративне правопорушення та отримання ним копії відповідного протоколу. Також зафіксовано те, що ОСОБА_1 відмовляються для проходження медичного огляду на виявлення алкогольного сп`яніння, оскільки самого факту керування автомобілем ним не здійснювалось.

Суд критично відноситься до вказаних поліцейським обставин, та вважає позицію працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, щодо виявлених на його думку ознак алкогольного сп`яніння та необхідність направлення водія ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на виявлення таких ознак, безпідставним.

Об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом, втім, як встановлено в судовому засіданні, відсутні жодні свідчення того, що правопорушника зупинили працівники поліції під час руху автомобіля з приводу управління в стані алкогольного сп`яніння. На досліджених відеозаписах взагалі відсутній автомобіль ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Також суд вказує і на інші процесуальні порушення, а саме те, що залучені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є близькими друзями ОСОБА_1 , поліцейським не встановлено особу зазначеного в протоколі свідка ОСОБА_3 , справжнє прізвище, ім`я та по-батькові якої згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20.03.2009 року Верхньодніпровським РОГУМВД України в Дніпропетровській області " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Відсутність об`єктивної сторони свідчить про відсутність його складу, що згідно положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до стаття 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - суду не надано.

Судове засідання було відкладено на 06.04.2020 року на 11:00, в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності, але в зв`язку з перебуванням судді 06.04.2020 року в нарадчій кімнаті по розгляду справи про оскарження дій та бездіяльності прокурора по кримінальному провадженню, вказана справа була знята з розгляду та відкладена на 10.04.2020 року на 10:50 годин.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП по справам про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

За приписом п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихстаттею 38 цього Кодексу.

Оскільки, адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, не є триваючим і з дня вчинення адміністративного правопорушення, тобто з 06 січня 2020 року, сплинули строки, передбачені ст.38 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне визнати не винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,38, 130, 245, п. 7 ч. 1 ст.247, 252, 283, 284 КУпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати не винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП- закрити в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Д.А.Кащук