Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Калашникова Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Калашникова Є.В. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 17 липня 2020 року о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Volkswagen" д/н НОМЕР_2 на вул. Крайній в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Калашников Є.В. просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про відсутність у справі доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення. Так, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення у нього поліцейським ознак сп`яніння, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція). Вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння без встановлення цих ознак або за їх відсутності, як стверджує захисник, є необґрунтованою, а тому не породжує у водія обов`язку проходити такий огляд. Разом з тим, всупереч вимогам Інструкції ознаки наркотичного сп`яніння поліцейським не виявлялись, про них ні ОСОБА_1 , ні свідкам не повідомлялось і без жодних мотивувань його підзахисному було запропоновано пройти огляд.

Крім того, у справі відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,форма якого наведена в додатку 1 до Інструкції, а портативний відеореєстратор поліцейського не був включений з моменту початку виконання службових обов`язків, що не відповідає вимогам ст.ст.31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції про порядок зберігання видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 100 від 03.02.2016, наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України "Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних" № 14/1 від 24.11.2015. Звертає захисник увагу і на те, що працівники патрульної поліції проігнорували бажання ОСОБА_1 пояснити, за якими ознаками вони встановили стан сп`яніння.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , то вони мають формальний характер. Якщо свідки і запрошувались, то ніяких пояснень вони не давали, а лише підписали заповнені бланки. З огляду на викладене захисник ставить під сумнів достовірність пояснень, які викладені на бланках, а не власноручно цими особами, одним почерком і таким чином, як це нібито необхідно працівникам поліції. Під час розгляду справи суддя, крім протоколу, докази не досліджував, проігнорував клопотання про витребування додаткових доказів та виклик свідків, що з урахуванням неповного відеозапису та не дослідження пояснень свідків судом безпосередньо свідчить про неповне та необ`єктивне з`ясування обставин справи, і виніс постанову, в якій не дав оцінку доказам, керувався виключно протоколом і не вказав, чим доводиться факт того, що водій керував автомобілем у стані сп`яніння. У той же час сам факт наявності підпису водія у протоколі про адміністративне правопорушення не є доказом вини, що узгоджується з висновком у постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі № 757/2757/16-а.

Вислухавши пояснення захисника Калашникова Є.В. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні, що підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 ; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; записі портативного відеореєстратора поліцейського, яким зафіксовано, що в присутності свідків ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що пояснює тим, що у такому стані він не перебуває.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Дійсно, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак ця обставина останнім і не оспорювалася. Так, поліцейський називає ОСОБА_1 водієм, у присутності свідків пропонує йому як водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння, і на таке звернення ОСОБА_1 ніяким чином не заперечує.

Факт підпису ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не розцінювався судом як доказ вини, і ні в протоколі, ні в постанові не вказано про керування водієм транспортним засобом у стані сп`яніння, як про це зазначає захисник.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена Інструкція.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Ознаки наркотичного сп`яніння відповідно до п.п.3, 4 розділу І Інструкції поліцейський визначає, виходячи з власного життєвого досвіду, про виявлення таких ознак, хоча і без конкретизації, яких саме, поліцейський повідомив водію в присутності свідків і зазначив їх у протоколі про адміністративне правопорушення. А обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння обумовлюється не діями поліцейського, а вимогами п.2.5 ПДР, у відповідності з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Закон не передбачає обов`язкове долучення до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до Інструкції. До того ж, ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, а тому підстав для складання направлення у поліцейських не було.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, яка є чинною на даний час, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Разом з тим відсутність у справі носія, на якому б було зафіксовано безперервне спілкування порушника з поліцейськими з моменту зупинки транспортного засобу і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не свідчить про те, що відеозапис не є доказом в силу положень ст.251 КУпАП. І про те, що цим записом не зафіксовані обставини, які мають істотне значення для справи, захисник не вказує.

Відібрання пояснень свідків на бланках не суперечить вимогам закону, і причин ставити під сумнів достовірність пояснень свідків, присутність яких при відмові водія від огляду підтверджується відеозаписом, немає.

Не містять матеріали справи і даних на підтвердження доводів про порушення суддею місцевого суду процедури судового розгляду. Що ж стосується клопотання про витребування повного відеозапису та про виклик свідків, то задовольнити клопотання чи відмовити в його задоволенні, є правом, а не обов`язком суду. Оскільки в справі було достатньо даних для прийняття рішення, потреби у витребуванні відеозапису та виклику свідків не було.

Між тим, не можна не погодитися з твердженнями в апеляційній скарзі про те, що постанова судді місцевого суду не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки в ній не розкрито змісту доказів і відсутня їх оцінка. Однак вказані недоліки стилю викладення не вплинули на правильність прийнятого по суті рішення і не доводять обґрунтованості апеляційних вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Калашникова Євгена Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн