Справа № 727/6203/20
Провадження № 3/727/2854/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2020 року Суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Семенко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Чернівецькій обл.. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч.1 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

На адресу Шевченківського районного суду м. Чернівці з Управління патрульної поліції в Чернівецькій обл.. надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364540 від 30 травня 2020 року убачається, що ОСОБА_1 30 травня 2020 року о 00 год. 58 хв. керувала автомобілем «Фольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Некрасова 1 в м. Чернівці із ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження тесту на стан сп`яніння відмовилась чим порушила вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

Працівниками патрульної поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Погорілко О.О. вину своєї підзахисної у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та пояснив, що 30.05.2020 близько 00:55 години ОСОБА_1 , керуючи автомобілем направлялась додому від клієнтів, яким відвозила свою солодку продукцію власного виробництва.

Не порушуючи жодних правил ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції для перевірки документів. Перевірка документів тривала досить довгий час, склалось таке враження, що поліцейські хотіли знайти якесь правопорушення в діях ОСОБА_1 або невідповідність документів, але просто не знали як знайти такі порушення, а тому через деякий час повідомили їй що у них є підозра, що вона перебуває в стані сп`яніння, та запропонували їй проїхати з ними в наркодиспансер. На запитання в якому саме стані сп`яніння вона перебуває, поліцейські відповіли, що лікар-нарколог визначить. Жодних ознак сп`яніння вони ОСОБА_2 не назвали. Виконуючи вимогу поліцейських, ОСОБА_1 добровільно проїхала разом із ними в наркологічний диспансер.

Завівши ОСОБА_1 в кабінет лікаря, поліцейські попросили останнього оглянути ОСОБА_2 на предмет сп`яніння. Лікар провів поверхневий огляд, та запропонував пройти тест за допомогою «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, після чого повідомив, що ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Після цього, поліцейські попросили лікаря провести огляд на предмет перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. Лікар нарколог на вимогу поліцейських надав ОСОБА_1 ємність для відбору сечі та наказав останній наповнити цю ємність сечею. ОСОБА_1 повідомила лікарю, що погоджується здати свою сечу на аналіз, однак трохи пізніше, бо на той момент вона в туалет не хотіла. Тоді лікар заявив, що у нього не має часу чекати, а тому він робить висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.

ОСОБА_1 наполягала на тому, що вона готова пройти огляд на стан сп`яніння та здати сечу на аналіз, однак лікар відповів, що у нього багато роботи і він не збирається чекати. Після цього, лікар склав висновок про те, що ОСОБА_2 нібито відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння. Після складення цього висновку лікар повідомив поліцейським, що вони йому повинні надати направлення, бо він не видасть складений ним висновок і лише тоді поліцейський склав направлення ОСОБА_1 на огляд. На той момент пройшла приблизно година після моменту зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та до цього моменту працівники поліції не складали жодних документів.

Після того, як лікар видав висновок, поліцейські вивели ОСОБА_1 на вулицю та посадили у службовий автомобіль, де почали складати документи та протокол. На прохання ОСОБА_1 не складати відносно неї протокол і вона готова здати сечу на аналіз, однак трохи пізніше, бо зараз не хоче до туалету, поліцейські відповіли, що вже пізно, бо лікар склав висновок про її відмову від проходження огляду, а тому тепер вже нічого не зміниш.

Після цього, поліцейські дуже довго складали документи, розмовляли та радились між собою, а потім повідомили, щоб вона чекала в автомобілі. Після цього, надали для підпису протокол про адміністративне правопорушення та сказали написати пояснення в протоколі таке, яке вона дала лікарю, що вона не змогла на вимогу лікарю здати біологічну речовину з фізіологічних причин (тобто не хотіла в той момент в туалет). На пояснення ОСОБА_1 , що вона готова пройти огляд та здати сечу на аналіз трохи пізніше, коли захоче в туалет, поліцейські відмовили та сказали, що лікар вже зафіксував відмову, а тому вже пізно здавати біологічну речовину на аналіз. У зв`язку з цим ОСОБА_1 була змушена написати таке пояснення в протоколі та підписати протокол.

Приблизно через дві години вони привели якихось двох чоловіків, яким надали для підпису ті документи, що вони складали в службовому автомобілі та протокол про вчинення адміністративного правопорушення. На той момент час складав вже більше четвертої години ранку.

При вказаних особах, які підписували документи, і як в подальшому зрозуміла ОСОБА_1 свідках, поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та здати на аналіз біологічну речовину сечу, при вказаних особах жодного спілкування не відбувалось, пропозицій щодо проходження огляду не надходило, ОСОБА_1 в присутності цих осіб від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлялась, на момент присутності вказаних свідків всі документи, що їм надавались для підпису вже були складені поліцейськими.

При цьому, ОСОБА_1 вказує, що жодних правил дорожнього руху, які б стали підставою для її зупинки, вона не порушувала, окрім протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП будь-яких інших документів про вчинення нею адміністративних правопорушень відносно неї не складали, та до відповідальності не притягували.

Після складення всіх документів, поліцейські відвезли ОСОБА_1 до її автомобіля та залишили її там. Автомобіль з її розпорядження не вилучали та стороннім особам, як водіям не передавали.

Також, ОСОБА_1 наголосила на тому, що наркотичні засоби не вживала і не вживає взагалі, має на утриманні двох малолітніх дітей, чоловік перебуває за кордоном на заробітках.

За таких обставин просили закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, та відео вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та з цих підстав провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адмінправопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності заст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2ст. 6 Основного Закону України).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 та 280 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає до з`ясування, зокрема те, чи було адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Із доданого відео випливає висновок що ОСОБА_1 не вчиняла адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУПАП. ЇЇ невинуватість підтверджуються і її поясненням, і відсутністю відеоматеріалів про вчинення адміністративних правопорушень.

Будь-які інші докази вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вище наведене, оцінивши наявні в справі докази, показання ОСОБА_1 та перевіривши доводи, суд дійшов щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП тлумачить на її користь.

Поліцією не надано достатніх належних та допустимих доказів винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Отже наведені обставини є такими що не ґрунтуються на законі, оскільки стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до ст.247 ч.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. 124 ст. 247 п. 1, 283-285, 287-290, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в її діях.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення постанови.

Суддя: Семенко О.В.