Справа № 135/1321/20
Провадження № 3/135/936/20
ПОСТАНОВА

іменем України

19.10.2020 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Ладижинського відділення Бершадського відділу Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії АПР18 №726586 від 10.10.2020 ОСОБА_1 10.10.2020 близько 00 год 30 хв., перебуваючи в м. Ладижин по вул. П. Кравчика, буд. 37 в приміщенні салону краси «Beaty Salon» виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 , шарпав за одяг та намагався вчинити бійку. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №300884 від 12.10.2020 ОСОБА_1 10.10.2020 о 05 год 17 хв., перебуваючи в АДРЕСА_3 в приміщення салону краси «Beaty Salon» вчинив сімейну сварку зі своєю жінкою ОСОБА_3 , відносно якої вживав нецензурну лайку, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. Дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав частково, погодився з тим, що дійсно 10.10.2020 між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 виникали конфлікти. Проте, нецензурними словами в адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не виражався. Будь-якого умислу на вчинення психологічного тиску чи фізичного насильства щодо дружини та тещі не мав. Також не мав на меті завдати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будь-якої шкоди своїми висловлюваннями. Вважає, що між ними сталася невелика конфліктна ситуація, яка не потягла для його дружини та тещі будь - яких наслідків.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходить до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП).

Як вбачається з положень ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 173-2 і, зокрема, ч. 1 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, передумовою та правовою підставою такої відповідальності має бути вчинення дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яке відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП має бути підтверджено відповідними доказами.

З протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №726586 від 10.10.2020 ОСОБА_1 10.10.2020 близько 00 год 30 хв., перебуваючи в м. Ладижин по вул. П. Кравчика, буд. 37 в приміщенні салону краси «Beaty Salon» виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 , шарпав за одяг та намагався вчинити бійку. Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Натомість з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що в ході складання протоколу можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_2 , встановлена не була.

Зі змісту протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення (вчинення якого ставиться в вину ОСОБА_1 ) не встановлена та не розкрита відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: відсутні відомості щодо суб`єктивної сторони правопорушення, зокрема, форми вини; не зазначено, які саме дії фізичного, психологічного чи економічного характеру вчинив ОСОБА_1 та чи внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , та яка саме, що є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення положень ст. 256 КУпАП не зазначено в чому саме проявлялося насильство, вчинене ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 . Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ким приходиться ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 .

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь - які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, враховуючи, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Також згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №300884 від 12.10.2020 ОСОБА_1 10.10.2020 о 05 год 17 хв., перебуваючи в АДРЕСА_3 в приміщення салону краси «Beaty Salon» вчинив сімейну сварку зі своєю жінкою ОСОБА_3 , відносно якої вживав нецензурну лайку, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. Дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає за дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Надіслані на адресу суду матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять належного підтвердження того, що ОСОБА_1 раніше притягувався за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності, належно посвідченої копії постанови суду не додано.

Дані про те, що на ОСОБА_1 протягом року накладалося адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в справі відсутні.

Таким чином повторність протягом року вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується ні вказаним протоколом, зокрема при описанні суті правопорушення, ні матеріалами справи.

У зв`язку з викладеним, дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковано. Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відсутній, оскільки відсутня така обов`язкова ознака, як повторність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дотримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Iрландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Тому справа підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суддя доходить висновку, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ №300884 від 12.10.2020 та АПР18 №726586 від 10.10.2020.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 173-2, 245, 247, 256, 268, 278 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ №300884 від 12.10.2020 та АПР18 №726586 від 10.10.2020.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя