Справа № 405/1617/20
провадження № 3/405/378/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі: головуючого судді Майданнікова О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

до Ленінського районного суду міста Кіровограда з Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 379961 від 10.03.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали в порядку підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченому ст. 278 КУпАП, суд прийшов до висновку, що матеріали справи підлягають поверненню до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, як такі, що не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та документів долучених до нього, виходячи з наступного.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог п.п. 1-2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує питання про те, чи належить до його компетенції розгляд даної справи, та чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Положеннями ч. 1 - ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративні правопорушення, який є предметом дослідження під час даного судового розгляду, посадовою особою, якою порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 ставиться вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
При цьому, судом відзначається, що до протоколу додано довідку про те, що ОСОБА_1 перевірено на повторність та зазначено: «22.02.2020 р. ст. 130 ч. 1 КУпАП - рішення немає».
В зв`язку з чим суд констатує наявність суперечності у зазначенні в протоколі про інкриміноване ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та даних довідки про відсутність рішення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, судом відзначається, що при кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП обов`язковому доведенню підлягає не лише те, що особою протягом року було вчинене будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, але й те, що є прийняте судом рішення, яке набрало законної сили, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Однак, посадовою особою, яка порушила провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 при кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 130 КУпАП не надано, відповідно до вимог п. 5 розділу VII зазначеної Інструкції, довідки, у якій міститься інформація про прийняте в справі рішення щодо можливого вчинення ОСОБА_1 попереднього адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами і доповненнями) визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
З огляду на викладене, враховуючи, що вищенаведене порушення, допущене посадовою особою Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 379961 від 10.03.2020 є істотним і не може бути усунене в судовому засіданні, що позбавляє суд можливості всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти законне рішення по справі, на підставі чого матеріали даної справи, як неналежно оформлені, підлягають направленню до органу, який порушив адміністративне провадження для доопрацювання.
Керуючись статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 379961 від 10.03.2020) повернути до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області для належного оформлення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Олексій Іванович Майданніков