Справа № 522/723/20
Провадження 3/522/615/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 16.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133950 від 07.01.2020 року, відповідно якого зазначено, що 26.12.2019 року о 01 год. 45 хв. в м. Одесі по вул. Велика Арнаутська, 78 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford д.н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ОСОБА_2 за адресою Ак. Воробйова, 9. Висновок № 001656 від 28.12.2019 року - перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133950 від 07.01.2020 року за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001656 від 28.12.2019 року з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

- CD з записом від 07.01.2020 року.

13 березня 2020 року представником ОСОБА_1 до суду подано заперечення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, в яких зазначено 26 грудня 2019 року о 01 годині 45 хвилин ОСОБА_1 їхав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 додому. ОСОБА_3 була за рулем свого власного автомобіля Ford Fiesta н/з НОМЕР_1 , про що свідчить технічний паспорт на авто. В цей час їх зупинила патрульна поліція, на яких підставах невідомо, тому її син вийшов з машини, щоб дізнатися, внаслідок чого у нього з патрульною поліцією виник конфлікт та йому стали погрожувати, що на нього складуть протокол та забрали на медичний огляд. А вже 7 січня 2020 року йому принесли протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, 13 березня 2020 року представником ОСОБА_1 до суду подано клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 16.03.2020 року ОСОБА_1 заперечував факт своєї провини та підтвердив обставини викладені в наданих його представником до суду запереченнях, посилаючись на те, що в його діях відсутній склад правопорушення, так як він не був за кермом, не керував автомобілем, вийшов з автомобіля для з`ясування причин зупинки, але стався конфлікт зі співробітниками поліції, в ході якого, через декілька днів, на нього було складено протокол. Пояснив, що у нього не вилучалось посвідчення водія, автомобіль Ford Fiesta н/з НОМЕР_1 належить його матері, та саме вона 26.12.2019 року керувала автомобілем.

До суду також викликалась за клопотанням представника ОСОБА_1 Загодіренко С ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що 26.12.2019 року вночі, вона на належному їй автомобілі Ford д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала, разом зі своїм сином ОСОБА_1 повертались додому та о 01 год. 45 хв. була зупинена співробітниками поліції. На пропозицію свого сина ОСОБА_1 піти розібратись з яких причин зупинили їх автомобіль, вона погодилась. В ході з`ясування даних обставин, у ОСОБА_1 та співробітників поліції стався конфлікт. Після цього, сина забрали на медичний огляд. А вже 7 січня 2020 року на нього було складено протокол. Пояснила, що ОСОБА_1 в цей день не курував автомобілем та не перебував у стані сп`яніння, при цьому зазначила, що документи на автомобіль та на право керування автомобілем ні у кого не вилучались, протокол у цей день не складався, свідків не було запрошено.

В результаті аналізу досліджених доказів, наданих пояснень та матеріалів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакцій проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або що впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Крім того, в разі встановлення наявних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в ЗОЗ, встановлених ч.3 ст. 266 КУпАП, відповідно до п. 6 Порядку направлення та огляду N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я транспортного засобу відповідно до вимог ст. 266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння.

При цьому, в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, необхідно звернути увагу на обов`язковість зазначення/наявності в направленні:

-найменування закладу охорони здоров`я, куди направляється водій;

-час та дата видачі/заповнення направлення;

- прізвище, ім`я та по батькові водія, який направляється на огляд, зазначенням дати народження та місця проживання/перебування;

- документа, що посвідчує особу, серія та № документа (за наявності), коли і ким виданий

- виявлених ознак сп`яніння;

- назви та серійного номеру спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживінспекцією України;

- результатів огляду з зазначенням кількісного показника;

- серії та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським (в разі складання);

- посади, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціального звання, П.І.Б., серія та номер службового посвідчення з підписом поліцейського, який доставив водія на огляд у заклад охорони здоров`я.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП та п.8 розділу ІІ Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього.

Така форма направлення відсутня в матеріалах справи, та, як випливає з матеріалів, не складалась, а тому не відомо ким, на підставі чого направлявся ОСОБА_1 до медичного закладу.

Разом з тим, суд зауважує, що протокол був складений поліцейським 1 взводу 3 роти 1 бат. полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Сурай М.М., а в Висновку зазначений, як особа що доставила ОСОБА_1 - поліцейський 1 взводу 3 роти 1 бат. полку УПП в Одеській області ДПП Заярний А.О.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , обставин, викладених у заперечення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, досліджених судом CD з записом від 07.01.2020 року, з якого вбачається спілкування інспектора з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, яке відбулось 07.01.2020 року. Суд приймає до уваги що відсутні докази фіксації події, яка мала місце 26.12.2019 року та дійсно підтверджують обставини викладені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам п. 2.9А ПДР України, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища та адреси свідків вчинення адміністративного правопорушення та протокол ними не підписаний. Відсутні їх пояснення.

Згідно матеріалів справи, у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності навіть не відібрані пояснення з приводу обставин викладених у протоколі.

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Попри це, як вбачається з матеріалів справи, особою, якою складено протокол про адміністративні правопорушення, ця вимога грубо порушена.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, в порушення даної норми, протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 07.01.2020 року, хоча особа, яка нібито вчинила правопорушення була виявлена 26.12.2019 року, а висновок лікаря складено 28.12.2019 року.

Суд також звертає увагу, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001656, на який орган, що склав протокол посилається як на підтвердження вини ОСОБА_1 та з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, було складено 28.12.2019 року, а спірні події, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення мали місце 26.12.2019 року. Відтак, суду не зрозуміло, коли саме ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння 26.12.2019 року чи 28.12.2019 року.

При цьому, якщо навіть припустити, що ОСОБА_1 дійсно перебував стані наркотичного сп`яніння 26.12.2019 року, то причин складення даного висновку 28.12.2019 року, як і в подальшому самого протоколу про адміністративне правопорушення, а не 26.12.2019 року, як того вимагає чинне законодавство, не зазначено.

Таким чином, надані докази жодним чином не узгоджуються з обставинами викладеними в протоколі та з поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , наданими в судовому засіданні.

З наданого органом, що склав протокол та дослідженого й переглянутого в судовому засіданні CD, не вбачається доказів керування ОСОБА_1 автомобілем саме у стані сп`яніння 26.12.2019 року.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДД, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, жодних належних та допустимих доказів того, що саме 26.12.2019 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані будь-якого сп`яніння, органом, що склав протокол не надано.

Відтак, досліджені судом докази підтверджують обставини, на які вказують ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , отже має місце відсутність складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього за якою суд міг би прийняти рішення не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 130, 221, 247, 266, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Чернявська Л.М.