КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №759/8456/20 Постанова винесена суддею Новик В.П.
Справа № 33/824/2710/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю захисника Кравця Д.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кравця Дмитра Миколайовича на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 18 травня 2020 року о 00 год 19 хв ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по Кільцевій дорозі (вул. Зодчих, 26), керував автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження всіх форм огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Кравець Д.М. просить постанову Святошинського районного суду м. Києва скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що будь-які докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, що свідчить про недоведеність його вини у вчиненні цього правопорушення.

Вважає, що суд безпідставно не врахував пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, не звернув увагу на те, що і процедура огляду, визначена ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, поліцейським була порушена, оскільки ОСОБА_1 не було доставлено для проходження огляду в заклад охорони здоров`я, від якого він не відмовлявся, та не вручено направлення на проходження такого огляду.

Стверджуючи про недопустимість усіх доказів у справі, захисник посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення особи, яке містить склад адміністративного правопорушення та є підставою для подальшого провадження в справі, отже не може бути доказом вини особи у вчиненні правопорушення; пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складені у вигляді рукописної інформації про свідків, особи, щодо якої складався протокол та місця проведення певних дій, інші обставини надруковані на бланку, в якому до того ж немає відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом; відеозапис з нагрудної камери поліцейського переривається, оскільки відеозйомка обстановки та обставин події правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими до її завершення, в порушення п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, безперервно не велась, а у відеофайлах не зафіксовано факту будь-якого руху автомобіля «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 та особи, яка перебувала за кермом цього автомобіля.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП та позицію захисника, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника Кравця Д.М.не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), за положеннями яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримав процесуальні норми КУпАП та правильно застосував норми матеріального закону.

З огляду на зміст постанови, суддя місцевого суду дав належну правову оцінку поясненням ОСОБА_1 , який заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, обґрунтовано визнав їх способом захисту останнього і спробою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, проаналізувавши на спростування таких пояснень досліджені під час судового розгляду письмові докази та відеозапис, отже дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч тверджень захисника, докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури і об`єктивно узгоджуються між собою.

Невиконання ОСОБА_1 за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, вимог п. 2.5 ПДР України підтверджується даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №529094 від 18 травня 2020 року, який складений уповноваженою особою за участі двох свідків та ОСОБА_1 , а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, в протоколі вказані відомості щодо часу та місця керування транспортним засобом, зазначені виявлені у ОСОБА_1 поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та дії водія щодо ухилення від огляду, є посилання на порушення вимог п. 2.5 ПДР та норму закону, яка передбачає за це адміністративну відповідальність (а.с. 1);

- пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18 травня 2020 року, які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941, а їх зміст узгоджується з фактичними обставинам правопорушення, викладеними у протоколі та переконливо доводить, що саме в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 2);

- відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, із якого, крім іншого, вбачається, що працівники патрульної поліції, повідомивши про наявні ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому роз`яснюючи саму процедуру проходження такого огляду. Водночас дії ОСОБА_1 обґрунтовано розцінені поліцейськими як ухилення від огляду, оскільки спочатку ОСОБА_1 погодився на огляд у медичному закладі, потім повідомив про бажання пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу, але під час використання такого засобу фактично ухилявся від огляду, не виконував рекомендацій поліцейських щодо необхідності видихнути повітря в мундштук цього пристрою, у зв`язку з чим йому було запропоновано проведення огляду в закладі охорони здоров`я, але він знову відмовився та вимагав огляду на місці. Далі він в черговий раз лише здійснював вигляд, що видуває повітря в мундштук технічного засобу, але фактично ухилявся від огляду, тому поліцейським було прийнято рішення про складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за невиконання вимог п. 2.5 ПДР України (а.с. 5);

- розписки ОСОБА_4 про зобов`язання доставити автомобіль «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_2 з Кільцевої дороги (вул. Зодчих, 26) в м. Києві до АДРЕСА_1., що підтверджує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, як того вимагає ст. 266 КУпАП (а.с. 3);

- направлення на огляд до закладу охорони здоров`я водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану, зокрема алкогольного сп`яніння, зі змістом якого останній ознайомився, але від підпису відмовився (а.с.4).

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом вини особи у вчиненні правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки прямо суперечать положенням ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Посилання захисника на те, що пояснення свідків фактично викладені на бланках, також не заслуговує на увагу, оскільки жодна норма КУпАП не містить заборони під час опитування свідків використовувати певні бланки. Водночас відомості в цих поясненнях стосуються тих подій, які відбувалися за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а пояснення підписані свідками без будь-яких зауважень. Крім того, даними відеозапису доводиться, що дії, пов`язані з ухиленням від огляду, вчинювались ОСОБА_1 в присутності двох свідків, що в свою чергу було відображено і в протоколі, який складався за участі цих же свідків.

Твердження захисника про те, що відеозйомка обстановки та обставин події даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася, тому відеозапис неможливо вважати допустимим доказом, є непереконливими, оскільки відеозапис проводився на місці вчинення правопорушення і на ньому зафіксовано розвиток подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, а безперервність відеозапису залежить від особливостей конкретного пристрою фіксації. Між тим, в апеляційній скарзі захисником не вказано, які обставини, що істотно можуть вплинути на висновки по суті правопорушення, поліцейським не були зафіксовані під час використання відеофіксації.

Що стосується доводів захисника про те, що в справі відсутні жодні відомості про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то вони спростовуються даними відеозапису, відповідно до яких під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом, навпаки підтвердив, що випив спиртне та сів за кермо, тому просив поліцейського надати йому можливість сплатити штраф на місці.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 12 червня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП та відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить захисник.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної правової норми та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кравця Дмитра Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко