Справа № 129/2918/20
Провадження по справі № 3/129/1539/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2020 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , продавця магазину «Мобіжук», паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 08.02.2013 р. Гайсинським РС УДМС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася,

за ст. 44-3 КУпАП,

Установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 365201 від 14.11.2020 р., ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за те, що вона 14.11.2020 р. о 09:40 год., як продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 , порушила правила карантину, а саме не припинила діяльність магазину та приймала відвідувачів, чим порушила пункт 15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р., скоїла правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що вона працює продавцем непродовольчих товарів і не є уповноваженою особою ТОВ «Мобіжук», є лише його найманим працівником, єдиною функцією якого є продаж непродовольчих товарів, та виконує усі розпорядження керівника, а в разі невиконання наказів керівництва буде нести відповідальність згідно трудового законодавства.

30.12.2020 р. ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи», тобто, Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права, таким чином, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідно до ст. 247 КУпАП однією з обставин, яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність. Оскільки, пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 p. № 1100, втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236, а томупросила закрити справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 44-3, п.1), п.6) ст. 247 КУпАП, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а також скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Оскільки пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 p. № 1100, втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Станом на дату судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, нормативний акт, який на думку працівника поліції нею, ОСОБА_1 порушено, втратив чинність.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , досліджених доказів та вимог закону визнаю за необхідне справу закрити з таких міркувань.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає, зокрема, лише за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення; закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають; провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 34000 грн.), має каральний і стримуючий характер.

Згідно з підпунктом 4) пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 р., в чинній редакції (від 13.11.2020 р.) на час складання 14.11.2020 р. протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 365201 від 14.11.2020 р., КМ України було встановлено додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. заборону, - забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами;

провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів.

Пункт 15 Постанови Кабінету Міністрів України №641 втратив чинність на підставі Постанови КМ України № 1236 від 09.12.2020 р.

Станом на час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 365201 від 14.11.2020 р. вимоги пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 р. втратив чинність 09.12.2020 р.

Оскільки ОСОБА_1 на час розгляду справи вини у скоєнні правопорушення не визнає, вона, ОСОБА_1 , працювала продавцем непродовольчих товарів і не є уповноваженою особою ТОВ «Мобіжук», є лише його найманим працівником, єдиною функцією якого є продаж непродовольчих товарів та надання фінансових послуг, враховуючи те, що суд встановлює наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи виключно на підставі доказів, а обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст.62 Конституції України), враховуючи те, що станом на час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 365201 вимоги пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 р. втратили чинність, а саме пункт 15 Постанови Кабінету Міністрів України №641 втратив чинність на підставі Постанови КМ України № 1236 від 09.12.2020 р., «карантин «вихідного дня» скасовано, що відповідно до ст.8 КУпАП, ст. 58 Конституції України скасовує відповідальність за такого роду адміністративні правопорушення та ця норма закону має зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів, а тому з урахуванням вказаних встановлених судом обставин та доводів у своїй сукупності справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.6) ч. 1 ст. 247, ст.8 КУпАП, ст. 58 Конституції України.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 365201 від 14.11.2020 р. та фото фіксація від 14.11.2020 р. до уваги не приймаються та вказаний висновок суду не спростовують.

Керуючись п. 1) п.6) ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,

Постановив:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП на підставі п.1), п.6) ч. 1 ст. 247 КУпАП. через відсутність в його діях події та складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: