Номер провадження: 33/813/425/20
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Стоянової Л.І.

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Холудєєва Б.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Холудєєва Б.Є. на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., на користь держави, без конфіскації. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення ІІ №0005675 від 12.11.2019 року, 12 листопада 2019 року об 11:00 годині, ОСОБА_1 надав послуги з перевезення пасажирів таксі на транспортному засобі марки Renault д/з НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та отримання ліцензії. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Заперечуючи проти постанови судді,представник ОСОБА_1 адвокат Холудєєв Б.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2020 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які допустимі докази, що в автомобілі ОСОБА_1 знаходився пасажир, який оплатив послуги за перевезення. У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про місце скоєння адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Холудєєв Б.Є. пояснив, що ОСОБА_1 не працював водієм таксі у службі таксі «Тіра» м. Білгород Дністровський Одеської області у листопаді та грудні 2019 року та надав апеляційному суду відповідну довідку з таксі «Тіра».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Холудєєва Б.Є., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався принципу повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП встановлена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення правопорушення ІІ №0005675 від 12.11.2019 року, від підпису якого ОСОБА_1 , відмовився (а.с.4).

-фотознімком, з якого вбачається наявність розпізнавального знаку таксі на даху автомобіля марки Renault, державний номер д/з НОМЕР_1 (а.с. НОМЕР_2 )

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Згідно до ч.1 ст. 164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

При цьому відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом підлягає ліцензуванню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівників Управління Укртрансбезпеки не надав відповідних документів, що посвідчують державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та наявність у нього ліцензії на перевезення пасажирів, отриманої відповідно до вимог чинного законодавства.

Не були надані зазначені документи також суду першої інстанції та апеляційному суду.

Доводи апеляційної скарги представника про те, що ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів, так як в автомобілі не було пасажира, який оплатив послуги за перевезення, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості.

Більше того, апеляційний суд вважає, що встановлення водієм на автомобілі знаку служби таксі («Тіра») є заходом, спрямованим на ідентифікацію такого автомобіля як транспортного засобу, що використовується саме для здійснення відповідної господарської діяльності, а також з метою створення відповідної публічної пропозиції невизначеному колу осіб щодо користування відповідними послугами, що також підтверджує здійснення ОСОБА_1 відповідної господарської діяльності.

Крім того,зазначені доводи спростовуються зазначеними в постанові суду першої інстанції поясненнями ОСОБА_1 , який фактично визнав факт того, що на час виявлення правопорушення він проходив стажування в таксі «Тіра», що спростовують зазначені в наданій представником довідці про те, що ОСОБА_2 на час виявлення правопорушення, тобто у листопаді та грудні 2019 року не працював у службі таксі «Тіра».

Будь-яких переконливих доводів на спростування висновку суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представником не було надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності. апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Холудєєва Б.Є. залишити без задоволення.

Постанову судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., на користь держави, без конфіскації залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов