ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 3/753/8290/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110928, ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності), 14.09.2020 року о 01 годині 20 хв. керував транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , на вулиці Севастопольська, 18 у місті Києві з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

В судове засідання, під час розгляду справи, з`явився ОСОБА_1 та його представник, та надали пояснення, з яких вбачається, що 14 вересня 2020 року о 01 годині 20 хв. ОСОБА_1 разом зі своїми знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в автомобілі «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , однак ОСОБА_1 не перебував за кермом даного транспортного засобу. Того дня, останній звернувся до свого знайомого ОСОБА_3 , який працює у службі таксі, повозити по місту у власних справах. Близько першої години ночі, зазначений транспортний засіб, на якому вони рухались, несподівано вийшов з ладу та зупинився посеред проїжджої частини вулиці Севастопольська, 18 у м. Києві. Водій ОСОБА_3 , який був за кермом, відразу увімкнув аварійну світлову сигналізацію та почали шукати технічну допомогу. Оскільки автомобіль своїм ходом рухатися не міг, водій ОСОБА_3 вирішив не чекати на технічну допомогу та повернувся додому на таксі. Приблизно через 10 хв. після того, як транспортний засіб вийшов з ладу і знаходився в нерухомому стані, під`їхали працівники патрульної поліції, як запитали про те, хто керував автомобілем і попросили пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб. ОСОБА_1 пояснив їм, що керування автомобілем здійснював не він, а його знайомий « ОСОБА_4 », який вже поїхав додому. У подальшому, як зазначає ОСОБА_1 , працівниками поліції були незаконно застосовані до нього заходи фізичного впливу, адміністративне затримання, а також обшук особистих речей і транспортного засобу. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 дійсно відмовився на тій підставі, що така вимога може бути застосована лише до водіїв транспортних засобів, натомість, він, у розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху України, не був такою особою, оскільки не здійснював керування автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 . Разом з тим, самі працівники патрульної поліції не заперечували того факту, що вони під`їхали до автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 в той момент, коли автомобіль вже знаходився в нерухомому стані з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією, отже вони не могли бачити хто саме керував даним транспортним засобом. За таких обставин, висунуті до ОСОБА_1 звинувачення в тому, що нібито саме він був вдієм автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , є лише припущеннями і суб`єктивною думкою працівника поліції, що не може вважитись належним і допустимим доказом, який може бути покладений в основу обґрунтованого звинувачення у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відтак просили закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також зазначили, що у подальшому, автомобіль «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , був евакуйований з місця події до станції технічного обслуговування для проведення ремонтну, що підтверджується відповідними доказами, які додані до матеріалів справи.

В судовому засіданні також були допитані у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які показали суду ті ж самі обставини, що і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, покази свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 14.09.2020 року о 01 годині 20 хв. керував транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , на вулиці Севастопольська, 18 у місті Києві з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, до протоколу додані пояснення свідків про відмову ОСОБА_1 проходити медичне обстеження на стан алкогольно-наркотичного сп`яніння, а також диск з частковим записом події, яка відбулась 14.09.2020 року.

Водночас, аналізуючи направленні до суду адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за порушення ним ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, в тому числі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши наявний у матеріалах справи диск з відеозаписом з місця події, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 не перебував 14.09.2020 року о 01 годині 20 хв. за кермом транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , та не здійснював керування ним.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, в тому числі, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху не підтверджена наявними у справі доказами, спростовується наданими у судовому засіданні поясненнями та іншими доказами, у зв`язку з чим у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи положення п. 1 ст. 247 КУпАП, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити.

В свою чергу, суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись стст. 1, 23, 24, 28, 33-35, 38, 130, 247, 251, 252, 283-285, 321 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.