ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6342/20

Номер провадження 3/495/1823/2020

21 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Південного регіонального управління Білгород-Дністровського прикордонного загіну, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого інспектором Білгород-Дністровського прикордонного загіну ВПС «Старокозаче», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

16.10.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали від Південного регіонального управління Білгород-Дністровського прикордонного загіну, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу № 165955 від 16.10.2020 року про вчинення військового адміністративного правопорушення вбачається наступне.

29.09.2020 року о 06 год. 20 хв., офіцерами внутрішньої та власної безпеки в ППр «Старокозаче» було запропоновано пред`явити наявність предметів, які знаходились в кишенях ОСОБА_1 , який виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «ОТЗ», з метою пересвідчення заборонених речей та предметів, на що ОСОБА_1 відмовився від вимог наказу офіцерів внутрішньої та власної безпеки та вчинив правопорушення в період особливого періоду, за що передбаченого відповідальність за ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, надав суду письмові пояснення, згідно яких встановлено наступне.

В період з 08:00 години, 28.09.2020 року по 08:00 29.09.2020 року, ОСОБА_1 виконував наказ на охорону державного кордону в п/н «Огляд транспортних засобів» в пункті пропуску «Старокозаче». Наказ на охорону ДКУ ставив старший зміни прикордонних нарядів впс «Старокозаче». Під час постановки наказу всім військовослужбовцям було наголошено на: забороні втягування в протиправну та корупиійну діяльність, а також відповідальності за вчинення таких дій; сумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків під час несення служби.

Так, ОСОБА_1 вказує, що 29.09.2020 року о 06:20, перебуваючи в прикордонному наряді «ОТЗ » в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче» до нього підійшли офіцери ВБ та наказали дістати всі заборонені предмети з карманів, на що я він відповів , що з заборонених речей у нього тільки мобільний телефон, який дістав з кишені і показав , який він носить з собою, так як у нього дуже хвора бабуся, .яку він доглядає і мйому треба завжди бути з нею на зв 'язку, також дістав печатку ОТЗ , але вони наполягали щоб він дістав все з карманів, нащо він сказав , що в нього більше нічого не має, крім ключів, сигарет та запальнички, . але вони вимагали щоб він дістав все, на що він відмовився, так як згідно інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України затвердженого Наказом МВС України від 19.10.2015 року в розділі 2. частині 2. п.2 вказано, що прикордонні наряди підпорядковуються начальнику прикордонного загону (окремого контрольно- пропускного пункту), його першому заступнику - начальнику штабу, начальнику підрозділу охорони кордону, його першому заступнику, старшому зміни прикордонних нарядів та посадовій особі, яка віддала наказ на охорону державного кордону. Потім в ППр «Старокозаче» прибув начальник впс «Старокозаче» та провів стройовий огляд, де він показав наявність посвідчення та жетон, він неодноразово наголосив дістати заборонені речі. Після чого, ОСОБА_1 ще раз дістав мобільний телефон та печатку ОТЗ і сказав, що більше заборонених речей при собі не має. Потім офіцери ВБ наполягали на зняті його з наряду. Коли вони приїхали в підрозділ, в кабінеті начальника ВПС начальник ще раз наголосив, щоб він дістав заборонені речі, на що він відповів, що то в нього більше нічого не має, але офіцери ВБ наполягли, щоб він дістав цигарки, які знаходились у верхньому кармані куртки, він дістав їх, одна була повністю запечатана. а інша відкрита після цього вони дозволили мені вийти в туалет, в який він просився з 06:20 години, а дійшов в 08.40.

На підставі наведеного винним себе не визнає та просив закрити провадження по даній справі, так як в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, стосовно якої складено даний протокол, суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Так, згідно зазначеного протоколу ОСОБА_1 інкримінується адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-10 КпАП, а саме відмова від виконання законних вимог командира 9начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Між тим, вказаний протокол складений з порушенням діючого законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи.

Аналізуючи все вище наведене, встановлено, що протокол про військове адміністративне правопорушення складений з помилками, що суперечить діючому законодавству, а також відсутні будь-які належні докази вчинення будь-якого адміністративного правопорушення та належна кваліфікація дій, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, у разі чого вказаний протокол не може бути доказом по справі.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх, або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості є обов`язковим для будь-яких суб`єктів владних повноважень (справа «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для всіх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.2 ст. 172-10, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 495/6342/20 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Мишко