ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1508/20 Справа № 205/7443/20 Суддя у 1-й інстанції - Таус М. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мороза Євгена Вікторовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 , 13 вересня 2020 року о 03:37 год. по вул. Гвардійська у м. Дніпро, в районі будинку №50, керував автомобілем «ВАЗ 2105», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки зі згоди останнього, у встановленому порядку, із застосування спеціального технічного засобу - приладу Драгер 0569, у присутності двох свідків. За результатами проведеного огляду, зміст алкоголю в крові ОСОБА_1 складав 1,82 відсотка. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9(а) ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник Мороз Є.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, захисник Мороз Є.В. посилається на те, що суд не врахувавши клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з метою скористатися правом на захист, розглянув цю справу у його відсутність. При цьому, 29 жовтня 2020 року він звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, і в цей день стало відомо, що справу вже розглянуто. Також, вказує, що лише 03 листопада 2020 року він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови, й 12 листопада 2020 року надіслав апеляційну скаргу, а тому вважає, що процесуальний строк оскарження постанови пропущено із поважних причин, та він підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник Мороз Є.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги скарги захисник Мороз Є.В. в інтересах ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанова є незаконною, винесена з порушенням права на справедливий суд, права на захист, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, захисник вказує, що в протоколі час вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не співпадає з дійсним часом події ДТП, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що зіткнення автомобілів відбулося о 03 год. 15 хв., а тому о 03 год. 37 хв. ОСОБА_1 не міг бути водієм, і ніхто його не зупиняв. Також, зазначає, що протокол не містить ознаки сп`яніння, тому вважає, що протокол є неналежним та недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Окрім того звертає увагу, що працівники поліції не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, не надали йому направлення на огляд в закладі охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, не відсторонили від керування транспортним засобом, чим порушено процедуру огляду на стан сп`яніння. До того ж звертає вагу, що свідки були присутні лише при складанні протоколу, й не бачили, як ОСОБА_1 керував автомобілем, їх пояснення ідентичні і в них не зазначено ознаки сп`яніння, які мав ОСОБА_1 , а тому вважає, що ці пояснення свідків відібрані з грубим порушенням КУпАП. При цьому, захисник зазначає, що суд взявши до уваги пояснення свідків не переконався в їх правдивості шляхом допиту цих свідків, у зв`язку з чим їх письмові пояснення не можна вважати належними доказами. Водночас, звертає увагу, що за наявності клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи для отримання ним правової допомоги, суд розглянувши справу без його участі, порушив вимоги ст. 268, 277-2 КУпАП.

Разом із цим, вважає, що суд розглядаючи цю справу відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, не встановив обставини справи, належну оцінку доказам у справі не надав, розглянув справу формально, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Мороза Є.В., які клопотання та апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у справі та доводи клопотання й апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_1 та матеріали справи не містять відомостей про вручення йому копії оскаржуваного рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови, як такий, що пропущений апелянтом з поважних причин.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №100826 від 13 вересня 2020 року, чеком до нього про результати огляду з використанням алкотестера Драгер 6820, яким зафіксовано результат тесту 1,82 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,82 проміле, письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не убачає.

Разом з цим, доводи захисника про порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, як такі, що суперечать матеріалам справи. Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП містить підпис ОСОБА_1 без жодних заперечень стосовно його змісту.

Окрім того, посилання захисника на відсутність в протоколі ознак сп`яніння ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не містять положень про обов`язок працівників поліції зазначати у протоколі ознаки сп`яніння у разі проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, тоді як, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським на місці, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

При цьому, згідно з положеннями КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тому у цьому випадку суд не входить в обговорення і не дає оцінки відповідності протоколу серії ДПР18 №100826 від 13.09.2020 складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду є також необґрунтованим.

Так, відповідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на вказані вимоги, працівники поліції зобов`язані запропоновувати водію пройти огляд із застосуванням спеціальних засобів та, за наявності згоди водія, його провести. Лише в разі незгоди водія з проведенням огляду із застосуванням спеціальних засобів або з його результатами, водій направляється працівниками поліції до медичного закладу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 погодився пройти огляд із застосуванням алкотестера та жодних пояснень стосовно незгоди з результатами огляду працівникам поліції не надав. Не були спростовані ці обставини й під час апеляційного розгляду, а тому наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не викликають у апеляційного суду сумнівів.

Окрім того, ОСОБА_1 фактично погодився з результатами огляду та на проходженні огляду у медичному закладі не наполягав.

Разом із цим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог закону, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як слідує із приписів вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не спростовує факту керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції від 13.09.2020 про відсторонення ОСОБА_1 від керування та припаркування автомобіля без порушень ПДР.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі стосовно того, що пояснення свідків відібрані з грубим порушенням КУпАП, суд вважає безпідставними, оскільки нормами чинного КУпАП, будь - яких вимог до складання пояснень свідків не містить, тоді як ці пояснення були відібрані інспектором патрульної поліції, із власними підписами свідків, та відомості, що містяться в цих поясненнях не суперечать іншим вищенаведеним доказам у справі.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог п.п. 6,7 розділу 1, п.п. 6 розділу 2 вищевказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Отже, свідки були запрошені для засвідчення проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу Драгер та перебування його у стані алкогольного сп`яніння, що є підтвердженням наявності об`єктивної сторони складу скоєного ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, посилання адвоката, на те, що в судовому засіданні не допитувались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки клопотання від сторони захисту про їх виклик до суду першої інстанції не надходило.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не убачає підстав визнати обґрунтованими доводи, та не погоджується з ними.

Отже, у суду не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності в його діях складу цього правопорушення, що виразилося у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням його особи, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи скарги захисника Мороза Є.В., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Мороза Євгена Вікторовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року задовольнити.

Поновити захиснику Морозу Євгену Вікторовичу, який діє в інтересах особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Мороза Євгена Вікторовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко