Дата документу Справа № 335/831/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________________
Провадження № 33/807/245/20 Головуючий в 1 інст. Геєць Ю.В.
Єдиний унікальний № 335/831/20 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю адвоката Юсубова Е.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою адвоката Юсубова Е.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою судді, 23.01.2020 року о 21-44 годині, в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Лермонтова, біля буд. 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку, у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 413 від 23.01.2020 року. Від керування транспортного засобу відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Юсубов Е.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції взагалі не з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Так, апелянт вказує, що ОСОБА_1 категорично заперечував вживання наркотиків та не погоджувався з висновками тесту, які суперечили один одному, інспектор поліції не забезпечив проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу, відібраного у ОСОБА_1 , за допомогою більш досконалого методу, що є порушенням Інструкції. Захисник вважає, що висновок зроблено передчасно, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням встановленого порядку. Враховуючи вказане, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння від 23.01.2020 не може вважатися достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. На вказані факти суд першої інстанції не звернув увагу, допустив поверхневий розгляд справи та дослідження доказів, що на думку апелянта, призвело до винесення незаконного рішення. Також захисник вважає, що інші докази, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на підтвердження своїх доводів, апелянт зазначає, що тест «Нарко 5-Тест-Мба» не є засобом лабораторного дослідження, та не може бути використаний для встановлення наркотичного сп`яніння у водіїв, що підтверджується інструкцією до тесту. Вказане підтверджується і поясненнями лікаря, наданими у судовому засіданні.

Для підтвердження факту, що ОСОБА_1 не вживав наркотичні речовини, останній 24.01.2020 звернувся до КУ «ЗОНД» з власною заявою про повторне проведення медичного огляду. Під час огляду використовувався тест «SNAIPER-5», за результатами якого встановлено, що у біологічному середовищі наркотиків не виявлено. За результатом вказаного дослідження видано висновок №425 від 24.01.2020, в якому встановлено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Апелянт вказує на невідповідність вимогам інструкції надані відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, оскільки вони є частковими, неповними та такими, що зазнавали втручання.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, адвокатом заявлено клопотання про повторне дослідження зразків біологічного середовища, однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання.

Захисник вважає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції взяв на себе повноваження обвинувача, самостійно відшуковував докази винуватості ОСОБА_1 , відкидаючи при цьому докази невинуватості останнього. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 був позбавлений можливості захищатися від висунутого обвинувачення.

На підставі викладеного просять скасувати постанову суду від 18.03.2020, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 365906, 23.01.2020 року о 21-44 годині, в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Лермонтова, біля буд. 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку, у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 413 від 23.01.2020 року. Від керування транспортного засобу відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України (а.с.1).

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддею проведено судовий розгляд без з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, перевірки їх на відповідність вимогам чинного законодавства, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд не вжив заходів щодо з`ясування та перевірки всіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння встановлено згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 413 від 23.01.2020 року.

Не визначаючи вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисник Мосійченко П.В. зазначав, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що під час проведення медичного огляду було порушено процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та порядок відібрання зразків, замість відібрання в дві ємності відбиралось фактично лише в одну ємність, крім того дослідження зразків біологічного середовища ОСОБА_1 проведено з порушенням нормативних актів та навіть інструкції з використання комбінованої тест-системи для виявлення наркотичних речовин.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, які перелічені в п.4 розділу І вказаної Інструкції.

Разом з тим, в протоколі не зазначено, які саме ознаки виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 23.01.2020 та які були підставою для направлення особи на проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

Крім того, результати проведеного огляду за допомогою тесту «Нарко 5-Тест-Мба», відповідно до інструкції якого, є попередніми, забезпечують тільки попередній якісно-аналітичний результат. При отриманні попередніх позитивних результатів зразки сечі повинні бути перевірені більш досконалим методом до винесення кінцевого висновку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що тест «Нарко 5-Тест-Мба» не є засобом лабораторного дослідження та не може використовуватись для встановлення наркотичного сп`яніння у водіїв, що підтверджується Інструкцією до тесту, Інструкцією №1452/735 МОЗ України, а також наданою відповіддю Міністерства охорони здоров`я України від 06.03.2020.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апелянта, щодо невідповідності складених Висновку та Акту, вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735 вбачається, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Крім того, п.22 розділу ІІІ вказаної вище Інструкції передбачає, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Враховуючи вищевикладене, під час медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння 23.01.2020 року, було порушено порядок відібрання зразків та проведення дослідження, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, та тягне за собою визнання таких результатів дослідження недійсними.

У відповідності з вимогами ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також слушними є твердження апелянта щодо наданих відеозаписів до матеріалів справи, які дійсно є частковими та неповними. На вказаних відео файлах відсутні проміжки часу, що є порушенням вимог ст.40 ЗУ «про національну поліцію» та Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом ДПП НПУ №100 від 03.02.2016.

Крім того, слід зазначити, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про повторне дослідження біологічного середовища. Так, згідно п.10 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

З клопотанням про повторне дослідження зразків біологічного середовища адвокат звернувся до суду першої інстанції 25.02.2020, в той час як зразки відбирались у ОСОБА_1 23.01.2020, а тому на час звернення до суду, строк зберігання біологічного середовища не сплив.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших чисельних рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду обставини вказують на те, що при розгляді справи суддя припустився спрощеного підходу при її розгляді, хоча і дослідив докази, отримав пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, працівника поліції, лікаря, однак не надав належної оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, тому постанову судді не можливо визнати законною, через що вона підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Перевіривши докази у справі на достатність, та проаналізувавши їх у сукупності, щодо прийняття остаточного судового рішення, прихожу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Юсубова Е.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас