ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/913/20Головуючий у 1-й інстанції Харлан М.В.
Провадження № 33/817/497/20 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Згідно з постановою суду, 24 серпня 2020 року о 10.05 год. ОСОБА_1 в с. Бриків Шумського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «Suzuki Lets II», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу газоаналізатор «Драгер» в присутності двох свідків, результат показав 1,35 промілле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу про притягнення його адміністративної відповідальності закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивує скаргу тим, що суд порушив порядок проведення судового засідання, лише проінформовавши його про прийняте рішення.

Посилається на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, що б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Вказує на те, що свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не були присутніми під час його складання, натомість, свідками оформлення матеріалів щодо нього були громадяни - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які судом не допитувались.

Зазначає що технічний прилад, яким проводився огляд, заборонений для застосування на території України та до матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку даного вимірювального пристрою.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я та відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції.

Вважає порушенням принципу безпосередності дослідження доказів посилання суду на письмові пояснення свідків.

Звертає увагу суду на неповне зазначення в протоколі по адміністративне правопорушення місця його вчинення .

Вказує, на відсутність в матеріалах справи довідки про отримання ним посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та надіслання протоколу про адміністративне правопорушення до суду поза межами строків, встановлених КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції діяв непослідовно, оскільки в аналогічних справах, у яких були відсутні відомості щодо технічного пристрою яким здійснювався відеозапис, матеріали були повернуто в поліцію на дооформлення, при цьому суд мотивував своє рішення правовим висновком викладеним у постанові ВС у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року справа №524/5536/17.

Вказує, що у зв`язку із набранням чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 в редакції від 20.12.2019 було скасовано акт, який встановлював адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, яке йому інкримінується. Також зазначає, що вказаним Законом введена кримінальна відповідальність, передбачена ст.286-1 КК України, серед іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка на переконання апелянта, не має зворотної дії у часі і відповідальності за вказаною нормою підлягають особи, які вчинили кримінальні проступки після набрання чинності вказаним Законом, а прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону не передбачено можливості продовження провадження в адміністративних справах за ч.1 ст.130 КУпАП в попередній редакції за правилами Кодексу про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.2 ст.284 КУпАП, а матеріали справи передачі до Шумського ВП Кременецького ВП ГУНП Україи в Тернопільській області, в порядку ст. 253 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Обгрунтовуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд вірно взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2020 року серії ОБ № 007934 щодо обставин вчиненого правопорушення та яким зафіксовано факт керування транспортним засобом; результат проведення тесту технічним приладом газоаналізатором «Alcotest 6820 Drager» № ARLК-0005 щодо ОСОБА_1 , результат 1,35 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначені виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 24 серпня 2020 року в яких підтверджено факт проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою в присутності двох свідків, з позитивним результатом - 1,35 промілле; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 серпня 2020 року, в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та факт його зупинки працівниками поліції у зв`язку із відсутністю шолома під час керування мотоциклом, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта стосовно не проведення судового засідання, а лише інформування його про результати розгляду справи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається що ОСОБА_1 був присутнім у судовому засіданні та надавав пояснення також суд за його клопотанням допитував свідка ОСОБА_3 , показання якого відобразив у судовому рішенні.

Факт керування ОСОБА_1 транспорним засобом підтверджується відомостями, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким він погодився, надавши письмові пояснення в яких не заперечував ні факту керування автомобілем ні факту перебування в стані алкогольного сп"яніння.

Твердження апелянта про те, що свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не були присутніми під час його складання спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_5 та протоколом про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2020 року серії ОБ № 007934 в якому у відповідній графі зазначені прізвища свідків та наявні їхні підписи. При цьому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких заперечень ОСОБА_1 стосовно відсутності свідків не подавалось.

Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, яким проводився огляд водія, віднесено до переліку зареєстрованих та внесених до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення засобів, затвердженого наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, а тому доводи ОСОБА_1 щодо заборони його використання оцінюю критично.

Відповідно до вимог Інструкції, затвердженої наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 року №1452/735 працівником поліції складається направлення на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я у разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у разі вивлення ним бажання пройти такий огляд у медичному закладі. Оскільки ОСОБА_1 , пройшов огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом, доводи апелянта, стосовно відсутності в матеріалах справи вищезазначеного направлення на огляд є безпідставними.

Необґрунтованими також є посилання ОСОБА_1 на порушення принципу безпосередності дослідження доказів, а саме дослідження письмових пояснень свідків, а не їх допит у судовому засіданні, оскільки неявка свідків не перешкоджала суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, якими такожє пиьсомві пояснення осіб, які були присутні під час огляду водія на стан алкогольного сп"яніння, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Імперативної вимоги закону щодо обов`язкової наявності матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не встановлено, а тому суд обгрунтовано прийняв рішення на підставі зібраних доказів.

Твердження апелянта, що в протоколі по адміністративне правопорушення не повністю вказане місце вчинення адміністративного правопорушення є суб"єктивним, оскільки обсяг інформації в протоколі щодо місця вчинення правопорушення є достатнім.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи довідки про отримання ним посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категоріїє необгрунтованим, оскільки як вбачається з листа начальника ТСЦ МВС №6143 від 03.11.2020 року надісланого на запит начальника Шумського ВП ГУНП в Тернопільскій області, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав 07.06.2005 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Перевіряючи доводи особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності про непослідовність дій судді, який в аналогічних справах, у яких були відсутні відомості щодо технічного пристрою яким здійснювався відеозапис, повертав їх в поліцію на дооформлення, слід зазначити, що згідно з вимогами КупАП рішення у справі приймається щодо кокрентної особи та на підстави досліджених у даній справі доказів та не носить преюдиційного характеру під час розгляду інших справ.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 з приводу наявності у суду законних підстав для закриття провадження у справі на підставі ч.2 ст.284 КУпАП та передачі матеріалів справи до Шумського ВП Кременецького ВП ГУНП Україи в Тернопільській області, в порядку ст. 253 КУпАП у даній адміністративній справі у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність через набрання чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року в редакції від 20.12.2019 року , то такі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17.06.2020, який набрав чинності 03.07.2020 повернуто колишню редакцію ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність, а як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 24.08.2020 року. З урахуванням наведеного, вважаю що апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя