КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3693/2020 Постанова винесена суддею Сенютою В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Лісового О.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні доньку, 2005 р.н., працюючого комерційним директором ТД «Італкераміка», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 06 червня 2020 року о 20 год. 25 хв. по вул. Лисківська, 12 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 7501», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він не відмовлявся у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння, а так звані пояснення свідків заздалегідь були надруковані працівниками поліції як безальтернативні у своєму твердженні, і по факту, свідки не бачили і не чули про таку відмову водія, так як не були присутні при спілкуванні його з поліцією.

Тому, враховуючи ці твердження та відсутність свідків на відео поліції, суддя задовольнила їх письмову заяву про виклик свідків, зазначених в адмінпостанові поліції, але по факту суд не викликав цих свідків у судове засідання, і в матеріалах справи цих доказів не має, проте у постанові суд зазначив неправдиву інформацію, що вчиняв всі процесуальні дії, пов`язані із об`єктивним та повним розглядом матеріалів, чим позбавив його належного доказу на свій захист.

Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, однак письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання у судовому засіданні під присягою.

Крім того, зазначає, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп`яніння законодавством не встановлено.

Також вказує на те, що оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд водій має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле, а він має право знати, в чому саме його звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Тому твердження судді про однозначну його відмову від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Також у матеріалах справи відсутнє і направлення водія на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Не містять матеріали адміністративного провадження і доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

За таких обставин, враховуючи наведені докази і аргументи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, котрий, уточнивши своє прохання, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, та захисника Лісового О.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку - на приладі Драгер та у медичному закладі.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий у судовому засіданні під час апеляційного розгляду за участі ОСОБА_1 , відповідно до якого, працівниками поліції Каналошу В.В., у присутності двох свідків, було запропоновано пройти огляд на стан сп`янінняяк на приладі Драгер, так і у лікаря-нарколога, проте ОСОБА_1 від проходження будь-якого огляду відмовився, не вказавши причину такої відмови, у зв`язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував того, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, оскільки у працівників поліції не було з собою тесту, і треба було їхати до лікарні та здавати аналізи, але так як все це відбувалося пізно в вечері, а йому треба було забирати дітей, то він не міг чекати, у зв`язку з чим працівники поліції склали щодо нього протокол, який він підписав, бо в іншому випадку працівники поліції погрожували забрати автомобіль, і його відпустили.

Разом з тим, твердження ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про те, що працівники поліції погрожували йому затримати транспортний засіб та доставити його на зберігання на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, однак не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

А тому такі твердження ОСОБА_1 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що він від проходження огляду не відмовлявся та на порушення його прав з огляду на незрозумілість викладеної в протоколі суті правопорушення, то вони є надуманими та безпідставними, оскільки у протоколі містяться посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, у відповідності з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, і саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліціїтакож зафіксовано, що поліцейський в присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 , у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці із застосуванням приладу «Драгер», так і у лікаря нарколога, від чого він категорично відмовився.

Та обставина, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а їх пояснення написані не самими свідками, а працівниками поліції, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки за клопотанням захисника судом першої інстанції приймалися заходи для виклику у судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як шляхом направлення судових повісток, так і SMS-повідомлень, проте свідки до суду не з`явилися, а відтак, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, їх письмові пояснення, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що письмові пояснення свідків не є доказами, оскільки свідки не надали показання у судовому засіданні під присягою, то вони є власним тлумаченням норм закону ОСОБА_1 , оскільки таких положень чинний КУпАП не містить.

Доводи ОСОБА_1 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки протокол серії БД № 308900 від 06 червня 2020 року складений та підписаний уповноваженою на те особою; містить необхідну інформацію про особу правопорушника, відомості щодо двох свідків правопорушення та їх підписи, а також дані про те, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП тайого підпис. Крім того, в протоколі повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою встановлено відповідальність саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, маючи ознаки стану відповідного сп`яніння, в даному випадку алкогольного, відповідно до визначення таких Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Щодо посилань апелянта на порушення процедури проведення його огляду на стан сп`яніння через відсутність у матеріалах справи відповідного направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, то вони є безпідставними, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння також і в закладі охорони здоров`я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд і долучення його до протоколу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом та не було передано керування іншій уповноваженій особі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки, як слідує із наявної у матеріалах розписки (а.с. 4), автомобіль було передано ОСОБА_5 , яка, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час апеляційного розгляду справи, є його дружиною, та зобов`язалася доставити транспортний засіб БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою водія, що також є однією із форм відсторонення особи від керування транспортним засобом.

Прохання апелянта в суді апеляційної інстанції про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, задоволенню також не підлягає.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що подія правопорушення відбулася 06 червня 2020 року, то вказані в законі строки, на час постановлення суддею місцевого суду щодо ОСОБА_1 відповідного рішення, а саме станом на 05 серпня 2020 року, ще не закінчились.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.