Справа № 526/467/20
Провадження № 3/526/202/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_2 , 2011 р.н., не працює, ідентифікаційний код не встановлений,

за ст. 184 ч.2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

10 березня 2020 року близько 17 год. 00 хв. за місцем свого проживання ОСОБА_1 , неналежно виконувала свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, в домогосподарстві був відсутній запас харчування та дров, в будинку брудно, не прибрано, холодно, брудний тазок для купання дитини, в шафі для посуду знаходяться випорожнення мишей. Такою бездіяльністю ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітньої дитини.

ОСОБА_1 про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення в матеріалах справи та підпис у протоколі, причину неявки суду не повідомила.

Частина 2 ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язкову присутність при розгляді справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП підтверджується сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора ЮП СП Гадяцького ВП ГУ НП в Полтавській області О.Сушко, актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї з фотокартками та поясненням ОСОБА_1 , а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Постановою Гадяцького районного суду від 21 травня 2019 року ОСОБА_1 визнана винною за ч.1 ст.184 КУпАП та звільнена від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження. Провадження по справі закрито.

Згідно ст. 39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Оскільки ОСОБА_1 не була піддана адміністративному стягненню у травні 2019 року, тому вважаю, що в її діях відсутня кваліфікуюча ознака повторність, а її діх слід кваліфікувати за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку та виразилось в ухиленні виконання батьківських обов`язків, вважаю за необхідне ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Вважаю, що саме таке адміністративне стягнення буде необхідним і справедливим з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 40-1, 184ч.2, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді попередження.

Стягти з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя: Л. В. Максименко