КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2424/2020 Постанова винесена суддею Іваніною Ю.В.
Категорія: ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Масленнікової Т.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Масленнікової Т.М. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох доньок: 2009 р.н., та 2011 р.н., не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 10 березня 2020 року в 0 год. 21 хв. по вул. Набережна Русанівська, 4 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RANGE ROVER VOQUE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з порушеннями ПДР України, на вимогу про зупинку, подану за допомогою спеціальних сигналів синього та червоного кольорів, збільшив швидкість та почав тікати, був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі «SKODA RAPID» за адресою: м. Київ, вул. Набережна Русанівська, 12/1.

Крім того, 10 березня 2020 року в 0 год. 21 хв. по вул. Набережна Русанівська, 12/1 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RANGE ROVER VOQUE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків.

Суд у постанові дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд розглянув матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, за яким, 10 березня 2020 року в 0 год. 21 хв. по вул. Набережна Русанівська, 12/1 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RANGE ROVER VOQUE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, але одночасно із цим, перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого огляду на стан наркотичного сп`яніння (постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року, яка набрала законної сили), а повторна протягом року відмова водія від проходження, відповідно до п. 2.5 ПДР України, огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Масленнікова Т.М., вважаючи постанову суду незаконною у зв`язку з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновку суду дійсним обставинам справи та неповним їх з`ясуванням, що призвело до неправильного вирішення справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам закону, зокрема щодо протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, то в ньому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «RANGE ROVER VOQUE» в м. Києві по вул. Набережна Русанівська 12/1, однак в м. Києві взагалі відсутня вул. Набережна Русанівська, тому не зрозуміло на якій вулиці начебто водій керував транспортним засобом.

Крім того, зазначає, що жодних ознак сп`яніння та озвучення підозри наявної у водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння не було, єдиною підставою вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, у працівників поліції був лише факт раніше складених аналогічних протоколів.

При цьому, ОСОБА_1 дізнався про складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення лише тоді, коли почав вимагати дати йому на підпис всі складені протоколи за той вечір, які працівники поліції неохоче надавали. Це підтверджується наявним в протоколі підписом про начебто відмову у наданні пояснень по суті порушень, після якої йде написане власноруч пояснення ОСОБА_1 .

Також залишається незрозумілим, яким чином працівники поліції встановили такі ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , як звужені зіниці очей, що не реагують на світло, та блідість обличчя, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено о 01 год. 35 хв. ночі, і працівник поліції в очі ОСОБА_1 не світив, щоб зрозуміти чи реагують на світло зіниці.

Щодо такої ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці, то взагалі не зрозуміло, що саме мали на увазі працівники поліції, адже поведінка ОСОБА_1 нічим не виділялася та відповідала обстановці, яка відбувалася в той вечір.

А тому вказані у протоколі ознаки є надуманими та нічим не підтвердженими.

Стосовно свідків, пояснення яких містяться у матеріалах справи, то у протоколі про адміністративне правопорушення свідками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в той же час в інших протоколах складених в той же день, свідок ОСОБА_4 зазначений як ОСОБА_4 . При цьому дані свідки на виклик до суду жодного разу не з`являлися, тому виникають сумніви, що це саме ті особи, які вказані у протоколі, та те, що їх паспортні дані хтось взагалі перевіряв.

Крім того, зазначає, що допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_8 вказав, що дані свідки приїхали разом з ними, оскільки вони мали доступ до рації працівників поліції і, почувши про переслідування автомобіля, відразу приїхали їм на допомогу, тому вони взагалі не могли бути свідками в даній справі.

До того ж, відповідно до пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи, вони стали свідками обставин справи за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, а не Набережно Русанівська, як зазначено у протоколі, де відбувалися вказані події.

Щодо відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то на ньому чітко чути, що на запитання працівника поліції про проходження медичного огляду, ОСОБА_1 згоден пройти медичний огляд, про що в подальшому і зазначив у своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, тому протокол, складений за порушення п. 2.5 ПДР України, не відповідає дійсним обставинам справи.

Окрім цього, зазначає, що показання працівника поліції не можуть бути будь-яким доказом у даній категорії справ, адже працівник поліції є службовою особою і висвітлює лише ті події, які вигідно їм, замовчуючи обставини справи, які відбувалися насправді.

Стосовно відеозапису з нагрудної камери поліцейського наданого працівником поліції ОСОБА_8 , то незрозуміло звідки взявся в матеріалах справи даний відеозапис, та він взагалі не може братися судом до уваги, оскільки його зроблено на особистий телефон працівника поліції і продемонстровано у судовому засіданні, що не давало змоги ОСОБА_1 ознайомитися з вказаним відеозаписом та надати стосовно нього пояснення. До того ж жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 він не містить.

Також вказує на недопустимість перекваліфікації дій ОСОБА_1 судом за власною ініціативою, у вказаній ситуації суд мав закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП, то матеріали справи взагалі не містять жодного підтвердження вчинення вказаного правопорушення, тому невідомо звідки суд встановив порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

За таких обставин, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм чинного законодавства, обставини, зазначені у ньому, не знайшли свого підтвердження в інших доказах наявних у матеріалах справи, жодного доказу відмови від проходження медичного огляду матеріали справи не містять, у зв`язку з чим постанова суду винесена з порушенням норм чинного законодавства та без встановлення всіх обставин справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Масленнікової Т.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, інспекторів Управління патрульної поліції у м. Києві Саченка О.В. та Струка В.М., свідка ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №533476 від 10.03.2020 року та протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №533477 від 10.03.2020 року, які на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАПтапідписано відповідною посадовою особою, а також протоколі про адміністративне затримання АЗ №102381 від 10.03.2020 року в порядку ст. 261 КУпАП, поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння у медичному закладі, направленні на огляд з метою встановлення стану сп`яніння та рапорті інспектора УПП у м. Києві Саченка О.В.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий у судовому засіданні за участі ОСОБА_1 та його захисника Масленнікової Т.М., а також поясненнями допитаних під час апеляційного розгляду інспекторів Управління патрульної поліції у м. Києві Саченка О.В. та ОСОБА_8 , відповідно до яких, 10.03.2020 року вони заступили на нічну зміну та несли службу у Дніпровському районі м. Києва, і, рухаючись у напрямку Дніпровської Набережної, порівнялись з автомобілем Рендж Ровер, який рухався їм назустріч та лівим колесом заїхав на подвійну суцільну лінію, чим частково виїхав на зустрічну смугу. Потім вони побачили обличчя водія, яке здалося їм підозрілим, а саме, що він знаходиться під дією якихось засобів, тому вони вирішили його зупинити та подали проблисковий маячок, але водій, набравши швидкість, почав тікати, і вони його наздогнали у дворах. Водій заблокувався у автомобілі, в якому, окрім нього, більше нікого не було, не виходив та не реагував на їх слова, вів себе зухвало, щось кричав та погрожував, було видно, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Вони близько години вмовляли його вийти з автомобіля, але він поводився неадекватно та не вступав з ними в діалог. Вони викликали підкріплення, щоб заблокувати даний автомобіль, так як водій намагався поїхати з місця події. Також вони провели перевірку даного автомобіля по базі АМОР і він числився в угоні. Вони намагались щось з цього приводу з`ясувати у водія, але він двері не відкривав, поводився неадекватно, кричав, розмахував руками, до чогось тягнувся, а потім, перелізши на заднє сидіння, ліг, тому вони вирішили, що у водія можливо є зброя або йому погано, та для врятування життя та здоров`я водія, а також для власної безпеки, запустили невелику кількість газу під капот автомобіля, а потім розбити скло в автомобілі та викликати швидку. Коли вони діставали водія з автомобіля, то світили ліхтариком йому в очі, які були скляні, зіниці очей не реагували на світло, тому водієві у присутності свідків, які приїхали пізніше на місце події, а не з ними разом, неодноразово було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, але він категорично відмовився від проходження огляду у медичній установі, що зафіксовано свідками та на відео, у зв`язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Водій хотів поїхати на огляд до лікаря самостійно, тому радився з адвокатом та ще з кимось, які йому казали, що вони поїдуть самостійно, так як у них є дві години. Також водій відмовився давати пояснення та підписувати протокол. В подальшому приїхала його адвокат, яка ознайомилась з протоколом і тільки після цього ОСОБА_1 вніс до нього свої пояснення.

А тому, як пояснення ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про те, що за ним не було ніякої погоні, що автомобілем керував не він, а його товариш, а він знаходився на задньому сидінні, і тому було розбите саме праве скло, а не ліве, так і твердження захисника про те, що вказані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння є надуманими та нічим не підтвердженими, оскільки події відбувалися вночі і працівники поліції в очі ОСОБА_1 не світили, а його поведінка нічим не виділялась та відповідала обстановці, яка відбувалась у той вечір, спростовуються вище наведеними доказами, а саме - відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції та поясненнями інспекторів патрульної поліції Саченка О.В. та ОСОБА_8 , та розцінюються судом апеляційної інстанції як спосіб захисту та намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, що засвідчено і на відеозапису, є безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, працівники поліції у присутності двох свідків запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога, але він сказав, що поїде на огляд тільки зі своїм адвокатом, яка повинна через пару хвилин приїхати, так як не може залишити відкритий автомобіль, але, оскільки впродовж тривалого часу адвокат не прибувала, то працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога, на що він повідомив, що згоден пройти огляд, на який поїде лише зі своїм адвокатом, тому працівники поліції запропонували щоб він їхав з ними, а його адвокат щоб одразу їхав до медичного закладу на вул. П. Запорожця, але ОСОБА_1 в цього відмовився. Тоді працівники поліції роз`яснили йому, що така його відмова буде розцінюватись як відмова від проходження огляду та знову запропонували проїхати на огляд, але ОСОБА_1 категорично відмовився їхати на огляд, тому така його поведінка була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_9 про те, що в ніч на 10.03.2020 року йому зателефонував ОСОБА_1 , так як він надає йому послуги з юридичних питань, та повідомив, що його оточили працівники поліції та вимагають вийти з автомобіля, застосували сльозогінний газ. Він йому порадив зателефонувати адвокату Масленніковій та повідомити працівникам поліції, що зараз під`їде адвокат, а сам поїхав на місце події. Коли він їхав, то вів відеозв`язок з ОСОБА_1 та бачив, що працівники поліції вимагали від нього вийти з автомобіля, а він їм постійно казав, що зараз під`їде адвокат. Потім відеозв`язок перервався, а коли він під`їхав, то вікно в автомобілі було розбите, а ОСОБА_1 лежав на землі. На запитання працівників поліції він повідомив, що не є адвокатом та, що адвокат вже їде. Тоді працівники поліції сказали, що ОСОБА_1 затримали за порушення ПДР та, що він себе вів неадекватно. При цьому ОСОБА_1 весь цей час лежав на землі, руки та ноги його були розтягнуті, працівники поліції намагались припинити якісь супротивні дії ОСОБА_1 , але він не чинив їм ніяких перешкод. Потім вони стали намагатись оглянути автомобіль, але він заперечував проти цього, однак вони на це не реагували та продовжували оглядати бардачок в автомобілі, діставали з нього різні предмети. Також вони хотіли оглянути рюкзак, але він заперечив, вказавши, що це незаконно, а потім ОСОБА_1 дозволив його дружині, яка приїхала разом з ним, витягнути і показати вміст рюкзака, що вона і зробила. В подальшому працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння і він погодився, але сказав, що хоче дочекатися свого адвоката, так як боїться з ними кудись їхати, проте вони розцінили це як відмову від проходження огляду та почали складати протокол. Коли він приїхав на місце події, то свідки вже там були, і працівники поліції зі свідками відходили в сторону та про щось розмовляли, при цьому він не бачив, щоб свідки пред`являли свої документи працівникам поліції. Коли ж приїхала адвокат Масленнікова , то вони попросили надати документи свідків, але їм було відмовлено, а коли адвокат Масленнікова повідомила, що вони хочуть їхати на огляд, то працівники поліції вказали, що вони можуть їхати на огляд самостійно, так як вже складено протокол за відмову від огляду, та на прохання адвоката надали складені документи, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення не лише спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, але й жодним чином не вказують на таке недотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та таку неправомірність їх дій, що б мало наслідком їх недійсність та недопустимість як доказу складеного протоколу про адміністративне правопорушення, адже вимогами вказаної Інструкції встановлено, що, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, тому, зважаючи на часові межі, протягом яких відбувались дані події, до приїзду адвоката - майже півтори години та безпідставно висунуті ОСОБА_1 вимоги щодо того, що він самостійно хотів поїхати на огляд до лікаря лише разом з адвокатом, то така його поведінка обґрунтовано була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про те, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не можуть бути свідками у даній справі, оскільки допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_8 вказав, що дані свідки приїхали разом з ними та, маючи доступ до рації працівників поліції і почувши про переслідування автомобіля, відразу приїхали їм на допомогу, то вони є надуманими, оскільки, як вбачається з пояснень допитаного, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, інспектора патрульної поліції ОСОБА_8 , в тому районі є така громадська організація «Патруль-Автомайдан», які прослуховують радіоефір та дуже патріотично налаштовані, які інколи виступають проти поліції, а інколи за водія, дивлячись по ситуації, тому вони не є зацікавленими особами. А в даному випадку, можливо почувши про необхідність допомоги працівникам поліції, яку вони (працівники поліції) по радіоефіру викликали, свідки під`їхали на місце події пізніше, а не разом з ними.

Та обставина, що у протоколі про адміністративне правопорушення свідками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в той же час в інших протоколах складених щодо ОСОБА_1 в той же день, свідок ОСОБА_4 зазначений як ОСОБА_4 , та які на виклики до суду жодного разу не з`явилися, що викликає сумніви, що це саме ті особи, які вказані у протоколі, та те, що їх паспортні дані хтось взагалі перевіряв, на що звернула увагу захисник в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи та слугувати підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки, відповідно до пояснень під час апеляційного розгляду інспектора патрульної поліції ОСОБА_8 , він особисто перевіряв документи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , один з яких пред`явив посвідчення водія, а інший паспорт, тому те, що у протоколах зазначені різні ім`я по батькові одного із свідків, може бути зумовлено лише технічною опискою, що жодним чином не спростовує правильності висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «RANGE ROVER VOQUE» в м. Києві по вул. Набережна Русанівська 12/1, однак в місті Києві взагалі відсутня така вулиця, у зв`язку з чим не зрозуміло на якій вулиці начебто керував ОСОБА_1 транспортним засобом, то, за наявності в матеріалах справи пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких, 10.03.2020 року о 01 год. 22 хв. по вул. Русанівська Набережна, 12/1 в м. Києві вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , який у їх присутності відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння у медичному закладі, деяка неузгодженість в назві вулиці, рухаючись по якій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не може свідчити про неправильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та не підтверджує доводи захисника про недопустимість цих доказів.

Посилання захисника про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського наданий працівником поліції ОСОБА_8 та продемонстрований у судовому засіданні, незрозуміло звідки взявся у матеріалах справи, і взагалі не може братися судом до уваги, оскільки був зроблений на особистий телефон працівника поліції, є надуманими та нічим не підтвердженими, оскільки, як вбачається з наявної у матеріалах справи заяви інспектора патрульної поліції Струка В.М. (а.с. 39), ним до матеріалів справи було долучено копію відеозапису саме з відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі SKODA, на який зафіксовані події, які були зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, яке мало місце 10.03.2020 року.

Щодо тверджень апелянта з того приводу, що матеріали справи не містять жодного підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 122-2 КУпАП, то вони є безпідставними та спростовуються, як поясненнями допитаних під час апеляційного розгляду інспекторів УПП у м. Києві Саченка О.В. та ОСОБА_8 , так і рапортом інспектора УПП у м. Києві Саченка О.В., відповідно до яких, 10.03.2020 року, в складі Рубін 0412 (Саченко, Струк), за адресою: м. Київ, Набережна Русанівська, 4 був помічений транспортний засіб, що неодноразово порушував ПДР України, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, перетинаючи подвійну суцільну лінію дорожнього руху (розмітки), транспортному засобу було подано вимогу про зупинку відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України, на що водій транспортного засобу RANGE ROVER VOQUE, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 збільшив швидкість та почав тікати, і був зупинений шляхом переслідування на службовому транспортному засобі SKODA RAPID, державний номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, Набережна Русанівська, 12/1. Водій спочатку сидів на передньому водійському сидінні, але згодом переліз на задній ряд та повідомив, що він не їхав за кермом, та заблокувався в авто. На неодноразові вимоги надати (пред`явити) документ, що посвідчує особу та право управління даним транспортним засобом, не реагував, вів себе агресивно та неадекватно, в ході спілкування у водія були помічені ознаки наркотичного сп`яніння, тому було прийнято рішення відсторонити дану особу від керування, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а також складено і протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що показання працівника поліції не можуть бути будь-яким доказом у даній категорії справ, оскільки працівник поліції є службовою особою і висвітлює лише ті події, які вигідно їм, замовчуючи дійсні обставини справи, слід визнати безпідставними, оскільки пояснення працівників поліції Саченка О.В. та ОСОБА_8 у даній справі, узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, які складені щодо ОСОБА_1 , та у відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про відсутність у судді юридичних підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить заборон на вчинення таких дій, правильність встановлення і викладення фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення сумніву не викликають, а перекваліфікація дій особи, що вчинила адміністративне правопорушення, не тягне за собою посилення її відповідальності.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, адже він не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, а також повторно протягом року відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, та з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Масленнікової Т.М. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.