Єдиний унікальний № 408/141/20-п
Провадження № 3/408/328/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., розглянувши матеріали управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, одруженого, маючого на утриманні двох дітей,

за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення №295 від 17.12.2019 йдеться, що 17.12.2019 о 15-50 год., на трасі Т1314 між с. Городище Біловодського району та с. Чугинка БП2ПО12, ОСОБА_1 систематично, за власною ініціативою, з метою отримання прибутку в розмірі 800 гривень за ходку, надав послуги з вантажних перевезень товару (насіння соняшнику) з с. Олександрівка Станично-Луганського району до смт. Приколотне Харківської області, на автомобілі КАМАЗ 5320, д.н. НОМЕР_1 , з причепом ГКБ 8350, д.н. НОМЕР_2 , без відповідної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив вимоги ст. 58 Господаського кодексу України.

Дані дії ОСОБА_1 співробітниками ДФС кваліфіковані за ч. 1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду адміністративного матеріалу повідомлявся належним чином.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Вилучені орден, медаль, нагрудний знак до почесного звання СРСР, почесного звання Української РСР, Почесної Грамоти і Грамоти Президії Верховної Ради Української РСР, почесного звання України, відзнаки Президента України, нагородна зброя, після розгляду справи підлягають поверненню їх законному володільцеві, а якщо він невідомий, надсилаються відповідно до Адміністрації Президента України. Вилучені самогон та інші міцні спиртні напої домашнього вироблення, апарати для їх вироблення після розгляду справи підлягають знищенню поліцейськими.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Згідно Наказу №1376 від 06.11.2015 МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» протокол особистого огляду та огляду речей підписують особа, яку було піддано оглядові та у якої оглядали речі, поняті та посадова особа органу поліції, яка його склала.

Про особистий огляд та огляд речей особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення чи в протоколі про адміністративне затримання, де зазначаються: прізвища, імена та по батькові, місця проживання двох понятих.

З товарно-транспортної накладної №23 від 17.12.2019 вбачається, що послуги з вантажних перевезень насіння соняшнику автомобілем КАМАЗ 5320, д.н. НОМЕР_1 , надавав ОСОБА_2 замовнику СФГ Водолій, водієм вказано ОСОБА_1 , вантаж насіння соняшнику.

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 підтверджується, що він 17.12.2019 на прохання ОСОБА_2 перевозив вантаж з с. Олександрівка Станично-Луганського району до смт. Приколотне Харківської області, на автомобілі КАМАЗ 5320, д.н. НОМЕР_1 , з причепом ГКБ 8350, д.н. НОМЕР_2 ,офіційно він не працевлаштований.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ч.1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом підлягають ліцензуванню.

Відповідно до п.3 та п.4 «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом», затверджених постановою КМУ №1001 від 25 грудня 2015 року, дія цих Ліцензійних умов поширюється на суб`єктів господарювання юридичних та фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (далі - господарська діяльність). Господарська діяльність може провадитись частково за такими видами зокрема, як внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями.

Відповідно до ДОПНВ (Європейська угода про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів) визначено такі класи небезпечних вантажів:

Клас 1 Вибухові речовини і вироби

Клас 2 Гази

Клас 3 Легкозаймисті рідини

Клас 4.1 Легкозаймисті тверді речовини, самореактивні речовини, речовини, які полімеризуються і тверді десенсибілізовані вибухові речовини

Клас 4.2 Речовини, здатні до самозаймання

Клас 4.3 Речовини, що виділяють легкозаймисті гази при зіткненні з водою

Клас 5.1 Речовини, що окислюють

Клас 5.2 Органічні пероксиди

Клас 6.1 Токсичні речовини

Клас 6.2 Інфекційні речовини

Клас 7 Радіоактивні матеріали

Клас 8 Корозійні речовини

Клас 9 Інші небезпечні речовини та вироби

Вантаж, що перевозився ОСОБА_1 , а саме насіння соняшнику не відноситься до жодного класу небезпечних вантажів та перевезення його автотранспортом не заборонено, оскільки він не несе в собі жодної небезпеки.

Разом з тим, даючи оцінку обставинам викладеним у протоколі, суд має керуватися визначенням підприємницької діяльності, яке закріплено у ст. 42 Господарського кодексу України, у відповідності до якого підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З наведеного визначення підприємницької діяльності витікає, що нею може визнаватися лише систематична діяльність особи, яка має на меті отримання прибутку, тобто, враховуючи конкретні обставини справи, необхідно встановити, що дійсно особа за власною ініціативою, систематично здійснює певну діяльність з метою отримання прибутку.

Матеріалами справи дійсно підтверджується факт перевезення ОСОБА_1 вантажу. Проте з наведених доказів неможливо дійти безсумнівного висновку, що відображена у протоколі діяльність ОСОБА_1 мала ознаки господарської. У поясненнях правопорушника знайшов своє підтвердження лише факт його керування автомобілем з вантажем на прохання іншої особи. Однак, неможливо встановити систематичність перевезення вантажів ОСОБА_1 . Також матеріали справи не містять належних доказів того, що він здійснював перевезення даного вантажу з метою отримання прибутку.

Таким чином, суд вважає, що дії останнього не мали ознаки підприємницької діяльності, зокрема, не доведено систематичність його діяльності та мотиву особи, спрямованого на отримання прибутку, що в свою чергу виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у діях особи.

Вищезазначене свідчить, що при розгляді матеріалу про адміністративне правопорушення судом, відсутні об`єктивні дані про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без держреєстрації як суб`єкта господарювання, а саме надавав послуги по вантажному перевезенню та без оформлення відповідної ліцензії.

Як вже було зазначено, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення. Чинним законодавством систематичною вважається діяльність у разі, коли подібні дії здійснюються протягом календарного року більш ніж чотири рази, в такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва і тільки при невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КУпАП.

Суд критично ставиться до відомостей про відсутність реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта підприємницької діяльності, оскільки відсутні жодні дані про те, що він займається систематичним оплачуваним вантажним перевезенням.

При цьому, необхідно зауважити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 280КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно статей 1,3,8,9 Конституції України - Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про міжнародні договори України", ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає не тільки застосування штрафу, але й конфіскацію, суд приходить до висновку, що загальний характер цієї норми і тяжкість передбаченого нею покарання, яке може полягати в конфіскації речей, вартість яких законом не обмежена, вимагає суворого дотримання стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню, при застосуванні указаної норми.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи наявну неповноту у доведеності вини особи у вчиненні правопорушення, а також, дотримуючись вимог ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 164 ч.1, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Г.В.Булгакова