П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/361/20

Провадження № 3/338/153/20

27 березня 2020 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Рибка Л.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №535569, складеного 27 березня 2020 року ДОП Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області М`ясковським М.О., ОСОБА_1 06 березня 2020 року о 21 год 00 хв в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство: штовхав колишню дружину ОСОБА_2 , ображав її, висловлюючись нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, факт вчинення домашнього насильства щодо колишньої дружини 06 березня 2020 року заперечував, наполягав на тому, що будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру, внаслідок яких могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 в суді пояснила, що шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано, вони проживають порізно, однак колишній чоловік переслідує її, ображає, висловлюється нецензурною лайкою, у словесній формі погрожує фізичною розправою. Зокрема, такий випадок мав місце і 06 березня 2020 року на автостанції в с. Старі Богородчани. Аналогічні дії ОСОБА_1 вчинив щодо неї і 02 березня 2020 року, за що 19 березня 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до норм чинного КУпАП, суддя вирішує справу за обставинами, суттю та наслідком правопорушення, які викладені у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , дії останнього кваліфікуються за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення тих самих дій особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Особа вважається такою, яку було піддано адміністративному стягненню тільки на підставі постанови суду, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку.

Разом з тим, в протоколі серії АПР18 №535569 від 27 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у викладі суті правопорушення відсутня вказівка на те, що останнього протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 на день, коли мав місце інцидент з потерпілою - 06 березня 2020 року - було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (зокрема, належним чином завірена копія постанови, яка набрала законної сили).

Відповідно до даних витягу з інформаційного порталу Національної поліції щодо ОСОБА_1 , 04 березня 2020 року надійшла заява від ОСОБА_2 проте, що 02 березня 2020 року за місцем проживання її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив сімейний конфлікт. Однак результати розгляду даного звернення у зазначеному витязі не вказані. Щодо пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої про винесення суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 19 березня 2020 року постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, то така постанова до матеріалів справи не додана та не могла бути підставою для складання працівником поліції щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки винесена пізніше, аніж мала місце подія, яка є предметом розгляду у даній справі, тобто після 06 березня 2020 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не є особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню в розумінні диспозиції ч. 2 ст. 137-2 КУпАП, що є обов`язковою умовою для притягнення його до відповідальності за вказаною статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених у справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Основними засадами судочинства, визначеними у ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 "Право на справедливий суд" Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП , приходжу до висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги.

Суддя Л.Я.Рибка