КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/130/2020
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 лютого 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лебедовської Л.Ю., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та її представника - адвоката Сови В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої Мороз Н.Д. на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року, провадження щодо

ОСОБА_1 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 150688, 12 жовтня 2019 року о 13 год. 40 хв. в м. Біла Церква, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO SENS» д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульоване перехрестя вул. Сквирське шосе - вул. Толстого на забороняючий червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2110» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухаючись у зустрічному напрямку, закінчуючи проїзд перехрестя, виконував лівий поворот на вул. Толстого. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинено правопорушеня, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, потерпіла ОСОБА_2 посилається на те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповноту дослідження доказів і встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення, односторонність дослідження доказів та явну упередженість при прийнятті рішення.

Зокрема, як зазначає апелянт, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , міститься виписка із медичної картки стаціонарного хворого, історія хвороби № 11150, відповідно до якої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» з 12 по 17 жовтня 2019 року. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 була завдана фізична та майнова шкода та вона є потерпілою внаслідок адміністративного правопорушення, вчиненого водієм ОСОБА_1 , проте, незважаючи на це, в порушення вимог ч. 2 ст. 277-2 КУпАП, її не повідомили про дату розгляду справи, у зв`язку з чим були порушені її права, як потерпілої.

Крім того, як вказує апелянт, 14 листопада 2019 року органом досудового розслідування Білоцерківським відділом поліції ГУ НП в Київській області розпочато кримінальне провадження № 0003447, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП, що мала місце 12.10.2019 на перехресті вулиць Сквирське шосе та Льва Толстого в м. Біла Церква за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , але, незважаючи на те, що станом на 25.11.2019 тривало досудове розслідування, суд першої інстанції передчасно виніс постанову, якою фактично визнав водія ОСОБА_1 невинуватим у порушенні правил дорожнього руху і відповідно у дорожньо-транспортній пригоді.

Звертає увагу апелянті і на те, що під час розгляду справи судом взагалі не досліджувалися матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, як зазначає апелянт, при наявності свідків, які бачили те, що автомобіль марки «DAEWOO SENS» д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 , виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, їхні показання не були взяті до уваги, для допиту під час розгляду справи вони не викликалися, та в постанові суду першої інстанції зазначається про відсутність доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

За таких обставин, як вважає апелянт, водій ОСОБА_1 має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки порушення ним вимог ПДР України, призвело до виникнення даної ДТП.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Сови В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лебедовської Л.Ю., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову судді без змін; пояснення опитаних судом апеляційної інстанції свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були очевидцями ДТП; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, своє рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя обґрунтувала тим, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 150688 від 05 листопада 2019 року відсутні прізвища, адреси свідків; не розбірливо вказано, які саме пункти правил дорожнього руху було порушено ОСОБА_1 .

Разом з тим, незважаючи на висновки судді, наведені в оскаржуваній постанові про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у порушенні пунктів 1.5, 2.3, 8.7.3 «е» ПДР України, а відтак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може з ними погодитися з огляду на таке.

По-перше, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 150688, який було складено щодо ОСОБА_1 не 12 жовтня 2019 року, коли сталася ДТП, а лише 05 листопада 2019 року, та який, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, до суду також були направлені наступні докази: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.10.2019 року; схема місця ДТП та фототаблиці, які є додатком до вказаного протоколу; протоколи огляду транспортних засобів - учасників ДТП від 12.10.2019 року; письмові пояснення обох учасників ДТП, зокрема ОСОБА_2 від 12.10.2019 року, а ОСОБА_1 від 05.11.2019 року; письмові пояснення свідків ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 12.10.2019 року, із зазначенням не лише їх анкетних даних, а й місць їх проживання та засобів зв`язку (мобільних телефонів), проте, всупереч вимогам закону, зокрема ст. 252 КУпАП, суддя взагалі не надала цим доказам будь-якої правової оцінки, обмежившись лише їх частковим перерахуванням.

По-друге, відповідно до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, суддя хоча і послалась у своєму рішенні на вказану норму, проте не вжила відповідних заходів для встановлення обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, шляхом забезпечення участі та реалізації процесуальних прав, у тому числі давати пояснення та подавати докази, не лише особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а й потерпілої, яка також була учасником ДТП. Однак, як обґрунтовано зазначається в її апеляційній скарзі, вона навіть не повідомлялась про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

По-третє, заслухавши під час апеляційного розгляду пояснення потерпілої ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце о 13 год. 40 хв. 12 жовтня 2019 року на перехресті вул. Сквирське шосе - вул. Толстого в м. Біла Церква, а також перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність вини останнього у порушенні правил дорожнього руху, а саме порушенні пунктів 1.5, 2.3, 8.7.3 «е» ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 150688 від 05 листопада 2019 року.

Підставою для такого висновку стала оцінка всіх зібраних по справі доказів в їх сукупності, а не однобічна оцінка пояснень ОСОБА_1 , на які суддя послалась в оскаржуваній постанові, без врахування пояснень іншого учасника ДТП, свідків та фактичних даних, зафіксованих у протоколі огляду місця ДТП та на схемі ДТП, які не підтверджували, а навпаки, в сукупності з іншими доказами, спростовували пояснення водія ОСОБА_1 щодо механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди та дотримання ним правил дорожнього руху.

Більш того, опитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прямо вказали на те, що автомобіль «DAEWOO SENS» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 виїхав на регульоване перехрестя вул. Сквирське шосе - вул. Толстого на забороняючий червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2110» д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази, з точки зору їх належності та допустимості, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо наявності підстав для висновку про те, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 , не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження на підставі наявних у справі доказів.

Водночас, незважаючи на наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його не можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, як про це зазначається в апеляційній скарзі, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, що, відповідно до вимог, передбачених п. 7 ст. 247 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року, відповідно до якої провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дубановська І.Д.