П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 №363964 від 28.12.2019 та за протоколом серії ДПР18 №363965 від 28.12.2019, які надійшли від Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ст. 122-2 КУпАП, а саме за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363965 від 28.12.2019 (справа № 308/216/20 (пров. №3/308/137/20) та за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363964 від 28.12.2019 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 308/215/20 (пров. №3/308/136/20), а тому вважаю за доцільне проводити спільний розгляд вказаних справ.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363965 від 28.12.2019, вбачається, що 28.12.2019 о 03 год. 50 хв. в м. Ужгород, вул. Загорська, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом AUDI A6 номерний знак НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового спеціального сигналу та за допомогою гучномовця, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному транспортному засобі. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363964 від 28.12.2019, вбачається, що 28.12.2019 о 04 год. 40 хв. в м. Ужгород, вул. Черешнева 18, гр. ОСОБА_2 керував транспортним засобом AUDI A6 номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків. Вказаним порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав через канцелярію суду заяву, у якій просив долучити до матеріалів справи протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння №1371 від 28.12.2019, та подав «відзив» від 23.03.2020, що по суті є запереченнями на складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. У згаданих запереченнях ОСОБА_2 просив закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В попередніх судових засіданнях вину свою заперечив повністю, просив закрити провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Захисник особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , під час судового засідання заперечував вину свого довірителя у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, просив закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, обєктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом при вирішенні справи береться до уваги те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином не будь-яка відмова від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, а лише відмова зафіксована компетентними органами у відповідності до процедури та у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) у п. 6 зазначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За змістом вказаних норм лише відмова від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків або у медичному закладі є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний обов`язок особи, співвідноситься з обов`язком працівників поліції забезпечити такий огляд, як на місці зупинки так і у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному законом.

Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , останній заперечує факт вживання алкоголю керуючи при цьому транспортним засобом. Крім цього заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки відсутня була вимога працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового спеціального сигналу та за допомогою гучномовця.

Судом зі змісту відеозапису з місця події, відтвореним та дослідженим під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_2 біля будинку, під час якого до він перебуває в кайданках, відмови від проходження освідчення на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» на такому не зафіксовано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, до матеріалів справи протокол про адміністративне затримання не надано.

На відеозаписі зафіксовано процедуру частково складання протоколу, потім зачитування його змісту. Окрім того, зі змісту відтвореного відеозапису з місця події взагалі не вбачається залучення двох свідків, підписи яких наявні в протоколі та долучених на окремих аркушах поясненнях.

На виклик суду в судове засідання з метою дачі пояснень на підтвердження або спростування відомостей, викладених у фабулі протоколу, зазначені в протоколі свідки гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. При цьому факт наявності вказаних свідків заперечував в судовому засіданні ОСОБА_2 .

З відеозапису дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції не було роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного обстеження на стан спяніння у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, відсутні відомості про роз`яснення про можливість проходження такого або за допомогою драгера або в закладі охорони здоров`я, що фактично не відповідає ч. 3 ст. 266 КУпАП та п.п. 7, 8 Інструкції.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей, які б свідчили про необхідність обов`язкового проведення огляду на стан алкогольного спяніння щодо ОСОБА_2 безпосередньо в медичному закладі, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, або до п. 8 Інструкції.

Крім цього, в порушення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог п.п.1.3-1.4 розділу 1, п.8,п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи видавалось правопорушнику як водію транспортного засобу направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного спяніння відповідно до форми, наведеної в додатку 1 до цієї Інструкції, та до матеріалів справи таке направлення не долучено.

В судове засідання працівники патрульної поліції якими складались адміністративні матеріали не з`явилися, повідомлялись неодноразово.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП та пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан спяніння, проведений з порушенням, зокрема пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, вважається недійсним.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 .

В той же час, протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 28.12.2019 №1371 ЗОМЦ Закарпатської обласної ради суд визнає неналежним та недопустимим доказом відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останньому інкримінується саме відмова від проходження освідчення на стан сп`яніння.

Разом з тим, згідно протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 28.12.2019 №1371 ЗОМЦ Закарпатської обласної ради ОСОБА_2 28.12.2019 року о 06.10 год. був тверезий, що ставить під обґрунтований сумнів висновки на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням досліджених вище доказів та обставин справи.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що при складенні протоколу відносно ОСОБА_2 працівниками поліції не дотримано вимог закону щодо направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як і не дотримано процедури фіксації відмови особи від проходження огляду на стану сп`яніння, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається присутності під час складання протоколу відносно ОСОБА_2 свідків, відомості про яких зазначено у протоколі, що у свою чергу дає підстави суду дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Згідно п. 1.3. та п.1.9. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність, згідно із законодавством.

В пункті 2.4. Правил дорожнього руху України, зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

З наданих матеріалів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363965 від 28.12.2019, письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 28.12.2019, рапорту працівника поліції від 28.12.2019, в діях ОСОБА_2 не вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обставини викладені в протоколі, що позбавляє суд можливості повного та об`єктивного розгляду зазначеної справи. Окрім того, працівником поліції, який складав протокол не вказано конкретну частину статті 122-2 КУпАП, під яку підпадають дії гр. ОСОБА_2 , що унеможливлює об`єктивний розгляд справи та прийняття законного рішення. Тобто, працівники поліції склали даний протокол в порушення вимог ст. 256 КУпАП.

З доданого до матеріалів справи за ст. 130 КУпАП CD-диску з відеозаписом неможливо встановити, що ОСОБА_2 28.12.2019 о 03 год. 50 хв. в м. Ужгород, вул. Загорська, керував транспортним засобом AUDI A6 номерний знак НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового спеціального сигналу та за допомогою гучномовця, не зупинився. Наданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського не підтверджує факту керування 28.12.2019 року транспортним засобом, оскільки даний відеозапис стосується обставин складання самого протоколу про адміністративне правопорушення під час якої ОСОБА_2 заперечував порушення ним Правил дорожнього руху. Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_2 28.12.2019 о 03 год. 50 хв. в м. Ужгород, вул. Загорська, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом AUDI A6 номерний знак НОМЕР_2 , та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового спеціального сигналу та за допомогою гучномовця, не зупинився у матеріалах справи відсутні.

Згідно доданих до матеріалів справи пояснень ОСОБА_5 такий 28.12.2019 року знаходився по вул. Загорська в м.Ужгород, та близько 03.30 год помітив як транспортний засіб AUDI A6 не зупинявся на вимогу патрульної поліції. При цьому згідно вказаних пояснень не можливо встановити де саме знаходився вказаний свідок на вул. Загорській в м.Ужгороді, чи рухався по вулиці, яку саме вимогу про зупинку чув або бачив (застосування спеціальних проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового спеціального сигналу або гучномовця).

На виклик суду в судове засідання з метою дачі пояснень на підтвердження або спростування відомостей, викладених у фабулі протоколу, зазначений свідок ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Згідно чинного КУпАП не передбачено, щоб суддя самостійно змінював суть адміністративного правопорушення, описаного у протоколі та предявленого правопорушнику.

Отже, дослідивши докази, які надані на підтвердження протоколу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що вказані докази не підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Виходячи із цього, відсутність конкретних правових доказів про невиконання ОСОБА_2 вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних проблискових маячків синього та червоного кольору, звукового спеціального сигналу та за допомогою гучномовця, за що відкрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП із наслідками у вигляді адміністративної відповідальності за його вчинення.

Відповідно висновків, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», суд у постанові у справі про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати (редагувати) фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, оскільки внаслідок такої зміни (редагування) буде порушено як право особи на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) так і принцип рівності сторін процесу.

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, тому кваліфікація дій правопорушника за ст.122-2 КУпАП без кваліфікуючих ознак та доказової бази є грубим порушенням вимог закону. Таким чином провадження у справі в цій частині також підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 та ст. 122-2 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження справи за №308/215/20 (пров. №3/308/136/20), № 308/216/20 (пров. №3/308/137/20) про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 122-2 КУпАП та присвоїти єдиний унікальний номер справи №308/215/20 (пров. №3/308/136/20).

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош