КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1314/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисника Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду, а навпаки - наполягав на ньому, однак поліцейські не доставили його до лікаря-нарколога. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду до медичного закладу, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд.

Крім цього, за доводами апелянта, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, що б надавало працівникам поліції право вимагати від нього проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився, тобто він фактично не містить суті вчиненого правопорушення. Крім цього, у протоколі відсутні відомості про час та місце вчинення правопорушення, роз`яснення водію його прав та обов`язків, а сама процедура огляду відбувалася у відсутності свідків.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 14.12.2019 року о 00.10 год. у м. Києві по проспекту Глушкова 16, керував транспортним засобом «Kia Soul», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці,. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху суд першої інстанції обґрунтував наявними в матеріалах справи доказами, які визнав належними, достатніми та допустимими.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР України.

Всупереч апеляційний доводам захисника, складений протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку перевірки на стан наркотичного сп`яніння. Підпис у відповідній графі протоколу свідчить також про те, що ОСОБА_1 роз`яснювалися його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого чітко вбачається, що екіпаж патрульної поліції слідував за автомобілем під керування ОСОБА_1 та зупинив його за порушення ПДР. Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та йому неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. При цьому, працівник поліції детально роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження відповідного огляду.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи захисника Харченка С.В. про те, що поліцейськими при складанні протоколу щодо останнього порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз