П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою суду, 25 березня 2020 року о 09 год. 50 хв. в м. Києві на Кільцевій дорозі, 100, ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi 80»д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager ARHK-0527» в присутності двох свідків. Результат тесту - 1,22‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що працівниками поліції був порушений порядок його огляду для визначення стану сп`яніння, у зв`язку з чим такий огляд слід вважати недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення - недопустимим доказом у справі, оскільки після проходження такого огляду за допомогою приладу «Драгер» він не погодився з його результатами та виявив бажання проїхати до медичного закладу для проходження огляду, разом з тим таке прохання працівниками поліції було проігноровано і складений протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначає ОСОБА_1 і про те, що пояснення свідків, наявні в матеріалах справи, окрім їх анкетних даних, викладені на заздалегідь надрукованих спеціальних бланках, що також не може бути визнаним беззаперечним доказом його вини.

Одночасно, ОСОБА_1 зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції за наявними матеріалами, суд не звернув увагу та не надав належної оцінки доказам, в т.ч. не забезпечив виклик в судове засідання свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про апеляційний розгляд провадження, в суд не з`явився, одночасно 20 липня 2020 року направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними в справі матеріалами (а.с.40).

Перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу з додатками переглянувши відеозапис подій з нагрудної камери працівника поліції, слід прийти до наступних висновків.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху Укаїни, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 347278 від 25 березня 2019 року, в цей день, о 09 год. 50 хв. в м. Києві, Кільцева дорога, 100, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi 80»д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager ARHK-0527» в присутності двох свідків. Результат тесту - 1,22‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та права, що передбачені ст. 268 КУпАП.

В графі «пояснення особи, яка притягається до відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зазначив - «вчора», маючи на увазі, відповідно до відеозапису досліджуваних подій, вживання спиртних напоїв (а.с. 2).

Зазначені в протоколі обставини підтверджені свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4), які засвідчили проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , результат якого показав - 1,22 ‰, що підтверджує і наявна в матеріалах провадження роздруківка результату даного тесту (а.с.1), підписана останнім, та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений інспектором роти 6 батальйону 3 полку 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Литвиненко Д.В. (а.с. 3).

Доводи апеляційної скарги про те, що слід поставити під сумнів пояснення вказаних свідків з огляду на те, що дані пояснення викладені на заздалегідь заготовленому бланку і містять шаблонний характер - на увагу не заслуговують, оскільки зміст вказаних пояснень, хоча і викладений на частково заповнених друкарським способом бланках, повністю відповідає доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема, даних відеозапису.

Відповідно до переглянутого відеозапису досліджуваних подій за участі водія ОСОБА_1 , які мали місце 25 березня 2020 року о 09 год. 50 хв. по вул. Кільцева дорога, 100, в м. Києві, останній в присутності двох свідків пройшов тест для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", результат якого показав 1,22 ‰ (а.с. 5).

Так, відповідно дослідженого відеозапису, який складається з 7 відеофайлів, вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував вживання спиртних напоїв напередодні вказаних подій, після проходження такого огляду за допомогою приладу «Драгер» погодився з його результатами та ніякого бажання їхати до медичного закладу не висловлював, ні в присутності свідків, ні у їх відсутність, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині - є неспроможними та спростовуються відеозаписом, дослідженим як судом першої, так і апеляційної інстанції.

За наслідками проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, дані про який було внесено до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будь - яких зауважень чи застережень не висловив, чим фактично засвідчив свою згоду з його результатами.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції не в повній мірі розглянув матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки не було викликано та допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то і вони не є беззастережними, оскільки судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення вказаних свідків від 25 березня 2020 року (а.с. 4), відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав - 1,22 ‰, що вони і засвідчили своїми підписами, у тому числі і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

З яких підстав та для з`ясування яких саме обставин суд першої інстанції повинен був опитати в судовому засіданні свідків - з апеляційної скарги не видно.

За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій