Справа № 932/1932/20
Провадження № 3/932/990/20
П О С Т А Н О В А

І М ЯМ У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі адміністративний матеріал, який надійшов з Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженого у м. Новгород-Волинському у Житомирській області, який мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 061067 від 24.01.2020 року, 24 січня 2020 року близько 10 години 50 хвилини на перехресті вулиці Мірошниченка та вулиці Ломоносова у м. Костянтинівці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «DAF», моделі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керуванням транспортними засобами у межах виконавчого провадження № 54079853, на підставі постанови державного виконавця від 10 липня 2018 року, що підтверджується інформацією з порталу Національної поліції. Поліцейським, яким складено протокол відносно ОСОБА_1 , кваліфіковано його дії за ч. 3 ст. 126 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що йому не було відомо про те, що він є боржником у виконавчому провадженні, а тим більше, що йому не було відомо про те, що у межах виконавчого провадження щодо нього встановлено тимчасове обмеження у праві керуванням транспортними засобами. Відразу після складення щодо нього протоколу, він з`явився до виконавчої служби і погасив заборгованість, наслідком чого стало винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. Чому державний виконавець належним чином, у встановлений для цього спосіб, не повідомив йому про необхідність сплати коштів на виконання судового рішення, а натомість на свій розсуд постановив тимчасово обмежити його у праві керуванням транспортними засобами, він не знає. Державний виконавець діяв неправомірно, оскільки він працює водієм і транспортний засіб марки «DAF», моделі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є його службовим автомобілем. Через це, оскільки єдиним його доходом є заробітна плата, як водія цього автомобіля, до нього не можна застосувати такий захід, як тимчасове обмеження у праві керуванням транспортними засобами, оскільки це позбавляє його можливості заробітку, а відтак і виконання судового рішення про сплату аліментів. Внаслідок того, що про наявність постанови державного виконавця від 10 липня 2018 року та про виконавче провадження про стягнення аліментів, йому відомо не було, про що свідчить і те, що раніше він до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України не притягувався, при тому, що він щоденно здійснює перевезення вантажу цим транспортним засобом, вважав, що приводом притягнення його до відповідальності є неправомірні дії державного виконавця. Так, якби державний виконавець своєчасно та у встановлений спосіб повідомив його необхідність виконання рішення суду зі стягнення аліментів, він мав би можливість виконати рішення суду, внаслідок чого в його діях були б відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України. Через те, до адміністративної відповідальності його притягають внаслідок недбалості державного виконавця, робота водієм є єдиним способом отримання ним легального доходу, а відтак і сплати аліментів, прохав звільнити від адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про закриття провадження у справі за наступних підстав.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КпАП України, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст. 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Нормою ч. 3 ст. 126 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є прямий умисел суб`єкта цього правопорушення на керування транспортним засобом за наявності встановлених стосовно нього тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами.

У матеріалах справи відсутні докази того факту, що станом на 24 січня 2020 року ОСОБА_1 було достовірно відомо про те, що внаслідок невиконання ним судового рішення, в межах виконавчого провадження № 54079853, його тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами.

Матеріали справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, містять лише довідку поліцейської ОСОБА_2 , якою протокол про адміністративне правопорушення не складався, у якій у стверджувальній формі зазначено про те, що постановою державного виконавця Новгород-Волинського ДВС у Житомирській області від 10 липня 2018 року, у виконавчому провадженні № 54079583, до боржника ОСОБА_1 застосовано тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом.

Згідно із вимогами ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 10 цієї статті, тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Доказом встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом може бути відповідна постанова державного виконавця, що винесена ним у межах виконавчого провадження. Такого доказу матеріали справи не містять. Докази наявності у ОСОБА_1 заборгованості за сплати аліментів, суду не надані, а згідно із Єдиним державним реєстром боржників, ОСОБА_1 заборгованості по аліментам не має.

Внаслідок того, що до матеріалів справи не долучено самої постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення ним заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі, відомості відкритого Єдиного державного реєстру боржників спростовують факт відкритого у відношенні ОСОБА_1 виконавчого провадження зі стягнення аліментів, жодні підтвердження ознайомлення його, як боржника, із встановленим щодо нього обмеженням відсутні, що підтвердив у судовому засіданні і сам ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що наданими матеріалами не підтверджується факт умисного керування транспортним засобом ОСОБА_1 , як особою, яку позбавлено права керування транспортними засобами. Через це, приходжу до висновку про відсутність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КпАП України. Враховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, провадження у справі закриваю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

Враховуючи викладе вище та керуючись ст. ст.247, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, щодо якої її винесено у десятиденний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), що правомочний розглядати скаргу.

Суддя І.Ю. Литвиненко