Запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/145/20Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Єдиний унікальний №336/5785/19Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участю захисника Штенгелова Олександра Володимировича, потерпілого ОСОБА_1 , його представника адвоката Сапожнікової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2020 року, якою

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 09.09.2019 року о 07 годині 53 хвилини ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «PEUGEOT 308», д.н. НОМЕР_1 , на 10 км Донецького шосе перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним, та скоїла зіткнення з транспортним засобом «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку, чим порушила п.10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих осіб немає.

Суддя на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції, розглядаючи справу недостатньо проаналізував докази, що підтверджували доведеність винуватості водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, а загострив свою увагу на висновок експерта, який не відповідає обставинам справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник Штенгелов О.В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши ОСОБА_1 , його представника адвоката Сапожнікову О.В., які підтримали апеляційну скаргу; з`ясувавши думку захисника Штенгелова О.В., який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вивчивши додаткові матеріали і докази, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Проте суд під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.

Виправдовуючи ОСОБА_2 у пред`явленому їй обвинуваченні, суд виходив з того, що згідно з висновками експерта №9-732 від 17.01.2020 року в зазначеній дорожній ситуації як за поясненнями водія ОСОБА_1 , так і за поясненнями водія ОСОБА_2 , дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам пп 11.9, 12.3 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Дії водія ОСОБА_2 не знаходяться в причинному зв`язку з подією даної ДТП.

Проте з такими висновками даної експертизи, а відтак і з висновками суду, погодитись не можна з огляду на таке.

Так судовий експерт, роблячи свої висновки в даній експертизі, виходив з неправильного тлумачення вихідних даних. Зокрема, виходячи з отриманих даних про відсутність бокового інтервалу між автомобілями, експерт зробив помилковий висновок, що автомобілі рухались в одній смузі один за одним. А саме автомобіль під керування ОСОБА_1 рухався прямо за автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який був перешкодою для його руху. А оскільки видимість елементів проїжджої частини складала не менше 300 метрів, то ОСОБА_1 мав можливість побачити таку перешкоду і розцінити її саме як перешкоду на відстані в 300 метрів. Виходячи із такої більш ніж значної відстані, ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість для своєчасної зупинки свого автомобіля.

Проте апеляційний суд критично ставиться до такої послідовності суджень експерта.

Так, згідно п.1.10 ПДР безпечним інтервалом є відстань між боковими частинами транспортних засобів, які рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої забезпечено безпеку дорожнього руху.

Оскільки автомобіль ОСОБА_2 рухався попереду праворуч від автомобіля ОСОБА_1 , то інтервал між ним з точки зору п.1.10 ПДР був дійсно відсутнім. Адже ліворуч від автомобіля ОСОБА_2 був відсутнім автомобіль ОСОБА_1 і, відповідно, праворуч від автомобіля ОСОБА_1 був відсутнім автомобіль ОСОБА_2 .

Судовий експерт, зазначивши у своєму висновку схему місця ДТП з приблизним позначенням автомобілів (додаток до пояснення водія ОСОБА_1 від 25.11.2019 року) (а.п. 51 об.) при цьому жодним чином не надав їй жодної оцінки та не прийняв до уваги пояснення самого водія ОСОБА_1 , який пояснив, що автомобіль ОСОБА_2 займав лише частково його смугу руху, і більшою своєю частиною перед початком здійснення розвороту знаходився на правій смузі руху.

Саме з такого взаємного розташування ОСОБА_2 на переконання ОСОБА_1 розпочала маневр розвороту на швидкісній трасі в недозволеному місці, перетинаючи вектор руху автомобіля ОСОБА_1 , створивши, тим самим, небезпеку для його руху.

Призначаючи експертизу 04.10.2019 року, суддя зазначив у вихідних даних, що автомобіль ОСОБА_1 рухався по лівій смузі, а автомобіль ОСОБА_2 здійснював розворот з правої смуги (а.с. 21-22) Про це також зазначено у вихідних даних висновку експерта, (а.с.48)

Проте, вдруге призначаючи експертизу 11.12.2019 року, не дивлячись на те, що ні ОСОБА_2 взагалі, ні ОСОБА_1 в цій частині жодних уточнень не подавали, суд безпідставно не зазначив в якості вихідних даних ту обставину, що автомобіль ОСОБА_1 рухався по лівій смузі, а автомобіль ОСОБА_2 здійснював розворот з правої смуги. Відтак, експерт зробив свій висновок без даних обставин, які мають надважливе значення. А тому з цих підстав його не можна визнати обґрунтованим.

Апеляційний суд критично ставиться до висновку судового експерта про те, що перешкода для руху автомобіля ОСОБА_1 виникла за 300 метрів. Адже у вихідних даних в постанові про призначення експертизи від 11.12.2019 року зазначено, що автомобіль ОСОБА_2 розпочав розворот за 30-40 метрів до місця зіткнення, зазначеного в ДТП. Саме в момент, коли ОСОБА_2 розпочала зміну напрямку руху свого автомобіля, перетинаючи зліва направо смугу руху ліворуч, у ОСОБА_1 виникла перешкода. Таким чином, судовий експерт визначив неправильні вихідні данні, і тому в цій частині зробив неправильні висновки про наявність у ОСОБА_1 можливості зупини свій транспортний засіб після того, як виникла перешкода для руху його транспортного засобу.

Апеляційний суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_2 і її представника, про те, що водій автомобіля Peugeot 308 перед початком розвороту ліворуч і виїздом на розділювальну смугу, прийняв крайнє ліве положення, рухаючись тривалий час вздовж даної смуги праворуч на відстані 0,6 м. від неї.

Про правильність таких висновків суду свідчать пояснення самої ОСОБА_2 після ДТП, в яких вона зазначила, що вона, рухаючись по трасі в правій смузі, увімкнула сигнал лівого повороту і перебудувалась в лівий ряд. В цей час позаду на високій швидкості близька 100 км/год рухався автомобіль рухався Nissan Maxima, який розпочав обгін її автомобілю зліва через дві суцільні смуги і вдарив її, не впоравшись із керуванням.

З даних пояснень суд вбачає, що ОСОБА_2 розпочала лівий поворот з виїздом на ліву смугу руху із порушенням вимог п.10.1 ПДР, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод для чи небезпеки іншим учасникам руху, зокрема для водія ОСОБА_1 , який вже там перебував на відставні 30-40 метрів і рухався із швидкістю, що перевищувала швидкість руху автомобіля ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, так званий «обгін» ОСОБА_1 , був нічим іншим, як ухиленням від зіткнення із задньою частиною автомобіля ОСОБА_2 .

При цьому апеляційний суд також виходить із місця зіткнення автомобілів (майже на розділовій смузі), а також характеру і локації взаємних пошкоджень на обох автомобілях. Адже лише за умови значного гострого кута (100-200) розташування автомобіля Nissan Maxima по відношенню до розділової ліні ліворуч і значно менш гострішого (450-600) автомобіля Peugeot 308 на переконання суду при їх взаємодії і руху вперед ліворуч могли утворитись пошкодження в автомобілі Nissan Maxima лише в передній лівій його частині, а в автомобілі автомобіля Peugeot 308 вздовж усієї лівої його части без пошкодження його задньої частини.

Дана обставина на переконання суду вказує на те, що автомобіль Peugeot 308 під керуванням ОСОБА_2 здійснював розворот не з крайньої лівої частини лівої смуги, а перетинаючи її зліва направо по ходу руху автомобіля Nissan Maxima під керуванням водія ОСОБА_1 , для якого виникла небезпека за 30-40 метрів і який ухилявся від зіткнення автомобілів, здійснюючи маневр зміна напрямку руху ліворуч.

В іншому разі, якби автомобіль Peugeot 308 під керуванням ОСОБА_2 здійснював розворот з крайньої лівої частини лівої смуги, а автомобіль ОСОБА_1 здійснював обгін, з високою вірогідністю пошкоджено було б або його праву бокову частину і передню ліву частину автомобіля Peugeot 308 під керуванням ОСОБА_2 без пошкодження лівої бокової частини її автомобіля, або ж повністю пошкодились би бокові частини обох автомобілів лівої Peugeot 308 і правої Nissan Maxima, внаслідок недотримання безпечного бокового інтервалу.

Наведені обставини на переконання апеляційного суду не дають можливості прийняти до уваги висновки автотехнічної експертизи №9-732 від 17.01.2020 року, оскільки вони зроблені на підставі вихідних даних, які не відповідають обставинам справи.

Натомість під час апеляційного розгляду апеляційним судом вивчено висновки №10.1/007-Д від 12.02.2020 експертного дослідження обставин механізму даної ДТП. Апеляційний суд знаходить їх такими, що узгоджуються із матеріалами даного провадження, зокрема поясненнями учасників ДТП, зафіксованими в установленому законом порядку вихідними даними (схема розташування автомобілів, дорожня розмітка на місці ДТП, прив`язка до місцевості, тощо).

Апеляційний суд знаходить дані висновки такими, що ґрунтуються на об`єктивних обставинах справи, на відміну від висновків автотехнічної експертизи №9-732 від 17.01.2020 року не містять у собі припущень не підтверджених матеріалами провадження.

А тому апеляційний суд при вирішенні питання про доведеність чи недоведеність винуватості ОСОБА_2 покладається на висновки саме даного дослідження, згідно яких в умовах місця пригоди в даній дорожній обстановці водій автомобіля Nissan Maxima ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем Peugeot 308 під керуванням водія ОСОБА_2 шляхом своєчасного застосуванням максимально ефективного гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху автомобіля Peugeot 308. Водій автомобіля Peugeot 308 ОСОБА_2 мала технічну можливість запобігти пригоді шляхом своєчасного виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил ДР. Такі дії водія Peugeot 308 ОСОБА_2 з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Таким чином, апеляційний суд визнає встановленим, що 09.09.2019 року о 07 годині 53 хвилини ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «PEUGEOT 308», д.н. НОМЕР_1 , на 10 км Донецького шосе перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним, та скоїла зіткнення з транспортним засобом «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку, чим порушила п.10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих осіб немає.

Апеляційний суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Проте оскільки з огляду на положення ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився, відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2020 року в цій справі щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі п.7 ч.1 ст.247, ст.38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/5785/19