Провадження № 3/161/4974/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, - за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення № ВЛ 1529/407/АВ/П/ПТ від 06 жовтня 2020 року вбачається, що ФОП ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме не виплатила заробітну плата працівнику, водію ОСОБА_2 , за березень 2020 року в сумі 3 620,97 грн. та за квітень 2020 року в сумі 1 448,39 грн., оскільки у відомостях про виплату готівки за вказані місяці відсутній підпис працівника, чим порушено норму ч.1 ст. 115 КЗпП України, а також в протоколі зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не провела належних розрахунків з працівником при звільненні в липні 2020 року, чим порушено вимоги ч.1 ст. 115 КЗпПУ.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину не визнала, просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дії ФОП ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 41 КУпАП, як порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення є вина особи виражена в дії чи бездіяльності.

Проте, як встановлено судом, та вбачається з письмових та усних пояснень, наданих ФОП ОСОБА_1 , підписи працівника, водія ОСОБА_2 , на відомостях про виплату готівки за березень 2020р. та квітень 2020 року відсутні з наступних причин.

Водій ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_1 на посаду водія 03 березня 2020 р. З 16 березня по 27 березня 2020 р. даний водій перебував у відрядженні до Республіки Польща (місто Орлова, місто Пулави), що підтверджується подорожнім листом №5 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні та відмітками його закордонного паспорта. Таким чином, вважає, що фізично не могла віддати аванс даному працівнику, оскільки останній побажав отримувати заробітну плату готівкою, даних окремого карткового рахунку не надав, та не виявив бажання відкриття зарплатного карткового рахунку. У поясненнях ФОП ОСОБА_1 зазначає, що 28 та 29 березня 2020 року припадали на суботу та неділю. Далі, з 30 березня 2020 р. по 10.04.2020 р. водій ОСОБА_2 перебував у відрядженні до Республіки Польща (місто ЯстшембеЗдруй, місто Пулави), а 11 та 12 квітня 2020 р. субота та неділя. Тобто, вона за таких обставин фізично не змогла видати заробітну плату безпосередньо вказаному працівнику. Також, суду надано квитанції про перерахунок грошових коштів на мультивалютну картку ОСОБА_2 23.03.202020 р. 5 000,00 грн., а 25.03.2020 року - 42 000,00 грн. Дані кошти, зазначає, в тому числі були перераховані з врахуванням понесення можливих авансових витрат водієм за кордоном, про розмір та цілі спрямування яких водій повинен був відзвітувати, приїхавши з відрядження. Окрім того, ФОП ОСОБА_1 вказує, що водій зазначав, що повернеться з відрядження і тоді прийде та розпишеться у відомості про отримання грошових коштів. Проте, повернувшись з відрядження, у свій перший робочий день 13 квітня 2020 р., він не вийшов на роботу, причин не виходу - не повідомив. ФОП ОСОБА_1 зазначає, що працівник авансового звіту про розмір витрачених коштів не подав. З приводу даної обставини, вона зверталася до працівника з листом від 09.07.2020р., проте відповіді не отримала.

Тому, зважаючи на викладене, ФОП ОСОБА_1 вважає, що її вини у порушенні ч.1 ст.115 КЗпП України немає, оскільки з долучених до справи квитанцій вбачається, що сума грошових коштів перерахована ФОП ОСОБА_1 повністю покривала не лише аванс заробітної плати за березень 2020 року, але і всю заробітну плату.

Управління Держпраці у Волинській області в протоколі вказує, що працівнику ОСОБА_2 роботодавцем не була виплачена заробітна плата та інші платежі, належні до виплати при звільненні, у день звільнення його з роботи, чим порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України.

ФОП ОСОБА_1 щодо порушення ч.1 ст.116 КЗпП України, пояснила наступне.

Зокрема, вона звертає увагу на те, що ч.1 ст.116 КЗпП визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вважає, що при здійсненні інспекційного відвідування Управлінням праці у Волинській області дану норму закону не було враховано та не взято до уваги надані нею документи щодо обставин звільнення зазначеного працівника з роботи. Зазначає, що вона звільнила 09.07.2020р. зазначеного працівника з роботи з посади водія автотранспортних засобів згідно п.4 ст.40 КЗпП України (з підстав прогулу без поважних причин). На підтвердження даних обставин надає акти невиходу на роботу ОСОБА_2 , які підтверджують його невихід без поважних причин на роботу в період з 13.04.2020р. по 09.07.2020р. Як вбачається з наданих документів, працівник у день звільнення був відсутній на роботі, що і пояснює ту обставину, що видати наручно заробітну плату не було можливості з об`єктивних причин, а також і відсутність підпису на відомостях про отримання готівкових коштів. Згідно листа ФОП ОСОБА_1 від 20.05.2020 р. щодо надання працівником пояснень причин невиходу на роботу, вбачається, що роботодавець повідомляє працівника про те, що його заробітна плата за відпрацьований час знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , тобто адресою офісного приміщення роботодавця. Отримавши такий лист від ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не прийшов за отриманням заробітної плати, як про це повідомляє ФОП ОСОБА_1 , а надіслав лист від 19.06.2020р. в якому вказує, що він звільнився з роботи і подав заяву 04.05.2020 р. до відділу кадрів про його звільнення з 05.05.2020р. Проте, роботодавець зазначає, що у ФОП ОСОБА_1 ніколи не було відділу кадрів, офісне приміщення, яке вона орендує, складається з одного кабінету, про що добре відомо працівнику, оскільки саме там він і наймався на роботу. Зазначений працівник безпідставно не вийшов на роботу, не повідомивши про причини. У відповідь на лист ОСОБА_2 від 19.06.2020р., отриманий роботодавцем, 01.07.2020р., коли роботодавцем було з`ясовано, що працівник безпідставно не вийшов роботу, було направлено повторний лист працівнику, в якому вказано, що його заробітна плата знаходиться за адресою офісного приміщення і він може її забрати в будь-який час. Також, з цим листом була надіслана трудова книжка працівнику. ФОП ОСОБА_1 зазначає, що вона, як роботодавець, зробила все можливе задля вручення грошових коштів, належних працівнику при звільненні, її вини у тому, що працівник їх не отримав немає.

Оцінивши наявні у справі докази, пояснення ФОП ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, у зв`язку з відсутністю вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо ФОП ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пушкарчук В.П.