ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3762/20
провадження № 3/753/2118/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді директора ТОВ «Простор Київ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 12.02.2020 року, о 04 год. 20 хв., рухаючись по вул. Срібнокільській у м. Києві, керував автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав. Підтримав пояснення, дані під час оформлення матеріалу та додатково пояснив, що насправді він був зупинений працівниками поліції не о 04 год. 40 хв., як про це вказано в протоколі, при цьому йому не повідомили причину зупинки транспортного засобу, а послались на ст. 21 Закону України "Про національну поліцію", в подальшому вказали, що автомобіль проходить по базі за ст. 130 КУпАП. Зазначив, що вже о 04 год. 08 хв. з його боку було звернення за № 102 щодо неправомірних дій працівників поліції. Після зупинки працівник поліції біля 40 хвилин умовляв проїхати на обстеження, але він, ОСОБА_1 , погоджувався пройти огляд на місці, крім того поліцейські не повідомили в якому саме сп`янінні він подозрюється. Інспектора поліції спілкувались між собою та обговорювали стан наркотичного сп`яніння. Також йому в очі декілька разів світили ліхтариком, від чого він автоматично мружився. Звертав увагу, що направлення для проходження відповідного огляду йому не надали, права не роз`яснювались, від керування не відсторонювали. При оформленні протоколу йому не надали можливість викласти всі свої пояснення, крім того від підпису у протоколі він не відмовлявся, як не відмовлявся від отримання тимчасового посвідчення на право керування транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_1 - Киченок А.С., вказуючи на наведені обставини, а також звертаючи увагу на те, що копія протоколу після складання вручена не була, та в цілому відсутні докази як на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, так і наявності ознак наркотичного сп`яніння, просив закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 показав, що під час патрулювання, на перехресті вулиць Колекторна - Садова в м Києві, був зупинений автомобіль у зв`язку з порушенням ПДР, наскільки він пам`ятає - відсутність переднього номерного знаку. В ході спілкування з водієм було виявлено ознаки нароктичного сп`яніння, і тому водієві було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, проте він відмовився їхати з працівниками поліції і сказав, що хоче їхати додому та має право самостійно звернутись для проведення огляду. Під час спілкування водій подав скаргу на спецлінію 102, що вони, працівники поліції, не представились, хоча водієві були пред`явлені посвідчення та названі прізвища, ім`я по-батькові та звання.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_3 вказав, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено іншим патрулем, тому він не може пояснити щодо причин зупинки. В ході спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у лікаря- нарколога. Водій довгий час вирішував чи він поїде на огляд, після чого було зупинено двох свідків, в присутності яких водій відмовився проїхати з працівниками поліції в медичний заклад. Також водію було роз`яснено, що він не має права керувати транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він перебував в автомобілі ОСОБА_1 . Поліцейські безпідставно зупинили автомобіль, попросили пред`явити техпаспорт та права, після чого автомобіль було оглянуто, в тому числі і багажник, де поліцейські копирсались руками. Спілкування з поліцейськими тривало близкь 30-40 хвилин. В ході спілкування було зроблено виклик на № 102, та він з ОСОБА_1 чекав на екіпаж. Коли вони вдвох сіли в автомобіль, до них підійшло двоє патрульних та запитали чи поїде ОСОБА_1 на освідування, при цьому ніяких свідків не було. В подальшому свідкам нічого не пояснювали. Коли поліцейські поїхали, вони дочекались викликаний екіпаж вже в іншому місці, ніж де їх було зупинено, при цьому за кермом був він, ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Відповідно до ст. 7 вказаного Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Таким чином твердження сторони захисту про те, що чинним законодавством України не передбачено забезпечення доставки водія в разі наявності ознак сп`яніння до медичного закладу саме працівниками полції - є безпідставними.

При цьому факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано за допомогою боді-камери АА 00768, запис якої було долучено до матеріалів справи.

З даних відеозапису з боді-камери працівника поліції, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичній установі у зв`язку з підозрою ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, при цьому останній від проходження огляду відмовився. Також на відеозаписі працівник поліції повідомляє про те, що сам водій - ОСОБА_1 в розмові повідомив про те, що він дійсно вживав канабіс два тижня тому, що не заперечувалось, а навіть уточнювалось ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, в своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказані свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Твердження сторони захисту про те, що свідками було підписано надані інспектором шаблони і вони не мали змоги надати свої письмові пояснення - є неспроможними, так як будь - яких застережень щодо форми надання пояснень свідками Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 не містить, крім того будь - яких зауважень до викладеного змісту пояснень свідки не мали, що засвідчили своїми підписами.

Посилання сторони захисту на те, що огляд ОСОБА_1 не проводився за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, повністю спростовується положеннями п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, відповідно до якого, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення його права на самостійне звернення до лікаря-нарколога у зв`язку з ненаданням працівниками поліції направлення на такий огляд є неспроможними. Так, направлення водієві на проходження огляду на стан сп`яніння надається при згоді останнього на проходження такого огляду. Наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або видача такого направлення в разі відмови водія від проведення такого огляду, чинним законодавством не передбачена і відсутність такого направлення жодним чином не спростовує наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . При цьому, останній не був позбавлений можливості самостійно звернутись до КМКЛ «Соціотерапія» для проведення відповідного огляду на підставі самозвернення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом самі по собі не свідчить про невинуватість останнього, оскільки будь-яких достовірних даних про те, що останній після відмови від проходження огляду керував автомобілем - немає. Крім того, у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія, а від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 під час оформлення адміністративного матеріалу відмовився. За таких обставин ОСОБА_1 не мав права керувати автомобілем. При цьому свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що після того як екіпаж поліції поїхав саме він продовжив керування автомобілем.

Суттєвих порушень при оформлення даного адміністративного протоколу, які би унеможливили забезпечення виконання завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення, не встановлено.

Так, посилання про невідповідність часу, зазначеного в протоколі, за уваги на зазначений час на відеозаписі з боді-камери, вважаю неспроможними.

Крім того, з відтвореного відеозапису вбачається, що працівниками поліції неодноразово виконано вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» - названо своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явлено на вимогу ОСОБА_1 службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук, хоча зобов`язань поліцейських по декілька разів представлятись чинне законодавство не містить.

Також вважаю, що поліцейським було надано в повному обсязі можливість надати ОСОБА_1 свої пояснення, та навіть запропоновано окремий аркуш паперу, при цьому враховуючи поведінку водія вважаю, що побоювання поліцейського щодо можливості зіпсувати протокол з боку водія були небезпідставними.

Доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 прямо не відносяться до предмету розгляду вказаної справи. Крім того, вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не залежить від вчинення чи не вчинення іншого правопорушення на транспорті, і тому доктрина Плодів отруйного дерева в будь-якому випадку в даній справі застосуванню не підлягає. Також, працівник поліції самостійно приймає рішення про складання протоколу чи розгляд справи відповідно до своєї компетенції.

В будь-якому випадку твердження ОСОБА_1 про допущені порушення при зупинці транспортного засобу, в ході огляду автомобіля та інші можуть бути перевірені шляхом подання скарги в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі (відповідно до Закону України «Про звернення громадян»); повідомлення усно за номером «102» або при зверненні з відповідною позовною заявою до суду. Разом з тим, судом приймається до уваги те, що повідомлення на спецлінію 102 щодо незаконних дій патрульної поліції при оформленні даного адміністративного матеріалу, свого підтвердження не знайшло.

Повідомлення ОСОБА_1 працівниками поліції щодо основних повноважень поліції, передбачених п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» - а саме регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, не свідчать про порушення закону вказаними працівниками.

Сукупність вказаних доказів, в тому числі і пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , свідчать про безумовну відмову водія ОСОБА_1 пройти огляд відповідно до встановленого законом порядку.

З урахуванням наведеного вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, встановлених у протоколі, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи особу порушника та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності, і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя