Суддя 1-ої інстанції Хацько Н.О.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2019 року о 13-00 год. в м. Авдіївка Донецької області, на перехресті вул. Молодіжна та Комунальна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Згідно результатів огляду КНП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР М. МАРІУПОЛЬ» від 14.01.2020 року, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Тим самим, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що за результатами огляду в Авдіївській ЦМЛ йому був виданий висновок про перебування у тверезому стані. Звертає увагу, що суд першої інстанції посилається на медичний огляд від 10.01.2020 року, в той час як лабораторне дослідження відбулось 14.01.2020 року. Вказує, що з пояснень свідків неможливо встановити подію адміністративного правопорушення. Зазначає, що за кермом перебував не він, а його знайомий. Зазначає, що заявником в даній справі є особа, з якою він має неприязні відносини. Звертає увагу суду, що лабораторне дослідження проводилось не з його біологічними матеріалами; під час розгляду в суді першої інстанції його не було сповіщено про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Вказує, що йому не було надано свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та не встановлено чи відноситься КНП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР М. МАРІУПОЛЬ» до тих закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення оглядів на стан сп`яніння водіїв. Звертає увагу, що поліцейським не було вилучено водійське посвідчення, не було видано направлення на огляд. Просить постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Коваленка В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду - скасувати за таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Змістовний аналіз «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. вказує на те, що процесуальними документами, що підтверджують стан сп`яніння водія є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно наданого Авдіївською ЦМЛ висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року (а.с. 71), ОСОБА_1 за наслідком медичного огляду перебував у тверезому стані, ознак сп`яніння не виявлено; згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року (а.с. 72-73), за результатами медичного огляду було встановлено діагноз тверезий. Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка про результат хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людини на якісну наявність наркотичних та психотропних речовин від 14.01.2020 року, згідно якої в сечі ОСОБА_1 знайдені речовини з групи фенілалкіламінів, метамфетамін та метаболіти; знайдений наркотичний анальгетик метадон та метаболіти (а.с. 3). Дана інформація не відображена ані у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року (а.с. 71), ані в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року (а.с. 72-73).

Інформація, яка не має належного процесуального закріплення у вигляді доказу, який має критерії належності та допустимості, не може використовуватися як доказ в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 15 р. 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Та обставина, що проведене лабораторне дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 не відображено в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року, вказує на те, що медичний огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог вищевказаної інструкції, а отже у відповідності до п. 22 р. 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. ані акт, ані висновок відносно ОСОБА_1 не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки суперечать один одному та довідці про результат хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ ОСОБА_1 , тож не можуть підтверджувати вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено безпосередньо на основі довідки про результат хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людини на якісну наявність наркотичних та психотропних речовин від 14.01.2020 року (а.с. 3), але без врахування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року та акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 23.12.2019 року, які в процесі апеляційного розгляду були визнані недопустимими доказами, сам цей протокол не доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не містить інших доказів вини даного громадянина.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин єдиним доказом, який міг би підтвердити вину ОСОБА_1 є відеозапис, однак він лише підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, іншої доказової інформації він не містить.

Таким чином, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова