Провадження № 3/742/124/20
Єдиний унікальний № 742/323/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Євтушенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративні правопорушення № 742/324/20, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце народження: м. Київ, місце проживання: АДРЕСА_1 ,згідно даних протоколу місце роботи не повідомлено

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ №0006905 від 31 січня 2020 року, ОСОБА_1 о 12 год. 15 хв. 31.01.2020 року в м. Прилуки по вул. Привокзальна,1 на автомобілі ВАЗ 21063 /д.н.з. НОМЕР_1 / проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі без додержання ліцензії на зазначений вид робіт, чим порушив ст.39 Закону України «Про господарську діяльність», чим порушив ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про належний виклик свідчить «повідомлення про вручення поштового відправлення», що поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до відповіді на запит суду за відомостями відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.268 КУпАП справу може бути розглянуто у відсутності особи, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про час і місце розгляду справи, якщо від особи не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , суд також враховує, що згідно з ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ч.17 ст.6 цього Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які, зокрема, беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від від підпису в ньому та отримання копії протоколу.

Враховуючи вище викладене, поведінка останнього, виражається у відмові в отриманні судових повісток.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин матеріалів адміністративної справи, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, вважає, що адміністративна справа підлягає закриттю у відповідності п.1.ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Згідно ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену КУпАП.

Також згідно з п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП в матеріалах справи мають бути докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

В обґрунтування доведення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в розпорядження суду надано протокол про адміністративне правопорушення, фотознімок автомобіля ВАЗ 21063 /д.н.з. НОМЕР_1 / з «шашкою» позначки фішки таксі на даху та витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Згідно п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Наявність на даху автомобіля ОСОБА_1 ліхтаря жовтого кольору на даху позначки таксі «фішки» сам по собі також безумовно не свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки необхідно встановити всі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Суд звертає увагу на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на конкретних осіб (пасажирів), яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що матеріали адміністративної справи не містять відомостей щодо наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, що свідчить про відсутність складу правопорушення в його діях.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.1 ст.164 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов