Провадження № 33/4820/180/20
Справа № 676/7671/19 Головуюча в 1-й інстанції Гладій Л. М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Шпака А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Шпака А.П. на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 25 листопада 2019 року о 14 год. 49 хв. в с. Мукша Китайгайгородська Кам`янець-Подільського району по вул. Польовій,1 Хмельницької області, він керував транспортним засобом марки «ЗАЗ - Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) і в порушення вимог пункту 2.5 ПДР, відповідно до якого «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною, оскільки висновки суду не відповідають дійсності. Вказує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував та Правил дорожнього руху не порушував. ОСОБА_1 перебував в нерухомому транспортному засобі та очікував на приїзд майстра, оскільки автомобіль був у несправному стані, а вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були незаконними. Вказує, що ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав, а висновки суду з цих підстав є надуманими та такими, що повністю суперечать встановленим обставинам справи. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а перебування за кермом транспортного засобу, який не рухався, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення інкримінованого правопорушення, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факту керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Також вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушено вимоги ст.ст. 245, 247, 251 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 25 листопада 2019 року був складений поліцейським СРПП №1 Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області сержантом поліції Підліснюком М.Ю., того ж дня, о 14 год. 49 хв. в м. Мукша-Китайгородська по вул. Польовій, 1, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ - Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі МОЗ водій відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється факт присутності свідків під час такої відмови від огляду у встановленому законом порядку.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах. Наявність таких ознак зафіксовані поліцейським в протоколі, що узгоджується з даними відеозапису, на якому чітко видно ознаки вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв, чого він фактично не заперечував при спілкуванні з поліцейськими, підтверджувала такі факти і дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 взагалі ніколи не вживав спиртних напоїв, в зв`язку з чим у поліцейських не було підстав для проведення його огляду, суперечать сукупності об`єктивних доказів, які підтверджують протилежне.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, що не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доводи апелянта, що в провадженні відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути враховані, зважаючи, що щодо ОСОБА_1 складався протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Доводи апеляційної скарги, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не керував, а лише перебував в нерухомому транспортному засобі та очікував на приїзд майстра, оскільки автомобіль був у несправному стані, не можуть бути враховані, позаяк такі доводи суперечать сукупності досліджених доказів по справі, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Даними запису відеофіксування вчиненого правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні транспортного засобу та заблокував проїжджу частину вулиці, до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції, він вийшов з автомобіля та повідомив поліцейським, що його авто не їде. Поряд з ОСОБА_1 також була і його дружина, яка вказувала працівникам поліції, що ОСОБА_1 виїхав з подвір`я в стані алкогольного сп`яніння, хоча вона намагалась йому заборонити. В подальшому працівники поліції вказали на ознаки алкогольного сп`яніння (що ним та цим свідком не оспорювалось) та запропонували ОСОБА_1 відповідно до встановленого законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (на місці і в медичному закладі), від якого він відмовився в присутності двох свідків.

Апеляційний суд зауважує, що, як видно з відеозапису, ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення жодного разу не вказав, в тому числі, в присутності свідків, що транспортним засобом він не керував, а виштовхав автомобіль з двору та очікував на приїзд знайомого йому майстра ОСОБА_3 , який мав відремонтувати автомобіль. Тому доводи захисника, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а лише перебував на водійському сидінні нерухомого автомобіля, оскільки чекав на майстра, не приймаються до уваги.

В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених захисником, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог ст.ст. 245, 247, 251 КУпАП.

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи апелянта про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував. Суд, спростовуючи такі твердження ОСОБА_1 , навів в постанові суду обґрунтування своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Доводи апелянта, що в той день автомобіль ОСОБА_1 перебував у неробочому стані, спростовуються показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків працівників поліції Підліснюка М.Ю. та ОСОБА_4 (підстави сумніватись в яких відсутні). Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні змінила свої покази. Ті пояснення, які вона давала безпосередньо на місці події, узгоджуються з показаннями працівників поліції та даними відеозапису, де вона вказувала, що ОСОБА_1 виїхав з двору, хоча вона намагалась його зупинити, так як він вживав спиртні напої. Фактично таких обставин не заперечував і сам ОСОБА_1 на місці зупинки, вказуючи, що його машина чогось заглохла саме на вулиці, а показання свідка ОСОБА_5 , який не був присутній на місці події не дають підстав для висновку, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Суд навів обґрунтування таких своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Підстав для висновку, що суд допустив суперечності в своїх висновках, чим, на думку захисника, виказав свою упередженість, немає. В постанові суду дійсно зазначено про вчинення ОСОБА_1 певних дій в стані алкогольного сп`яніння (а.с.43 абзац 2), однак це є викладом показань ОСОБА_1 з приводу інкримінованого йому правопорушення. Суд надав оцінку всім доказам, в тому числі і цим показанням, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що той за викладених у постанові обставин, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_1 в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях апелянта складу правопорушення.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису та поясненнями працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шпака А.П. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя