Номер провадження: 33/813/221/20
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року постановою Київського районного суду м. Одеси (суддя Прохоров П.А.) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2019 року, що складає 384,20 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок (а.с. 57-59).

24 грудня 2019 року до суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , в якій він вказує, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не повідомлено своєчасно про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про набуття за договором купівлі-продажу права власності на квартиру АДРЕСА_1 , вартість придбання якої складала 151 723, 00 гривень, однак не врахував, що придбання вказаної квартири здійснювалось подружжям, а тому частка ОСОБА_2 у вказаному майні становить Ѕ, таким чином вартість частки ОСОБА_2 складає 75 861, 50 гривень. А оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року складав 1 600,00 грн (відповідно 50 ПМ 80 000,00 грн), у ОСОБА_2 відсутній обов`язок щодо повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП. Окрім цього, апелянт також вказує, що ДВБ Національної поліції України не мають повноважень на дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення НАЗК відповідної перевірки щодо ОСОБА_2 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДВБ НП України (а.с. 76-84).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження (а.с. 93-94).

В судовому засіданні 28 січня 2020 року адвокат Єргієв Дмитро Ігорович та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , надали суду пояснення з приводу обставин справи. Судом оголошено перерву до 10 березня 2020 року (а.с. 97-98).

10 березня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Єргієва Д.І. про долучення до матеріалів провадження роздруківки щорічної декларації ОСОБА_2 за 2019 рік. В судовому засідання представник апелянта Єргієв Д.І. та особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, дослідивши усі наявні докази, які присутні в справі, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що обставини правопорушення та вина ОСОБА_2 підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: рапортом № 1799 від 12.09.2019 року; протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 58/2019 від 12.09.2019 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що 29.11.2017 року о 10 годині 18 хвилин приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А. було зареєстровано за громадянином ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на житлову нерухомість, квартиру, загальною площею 42,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_2 . Таким чином, право власності у ОСОБА_2 на нерухоме майна виникло 29.11.2017 року о 10 годині 18 хвилин. Також, суд першої інстанції взяв у розрахунок прожитковий мінімум, що станом на 01 січня 2017 року становив для працездатних осіб 1600,00 гривень, тому вартість фактично отриманого гр. ОСОБА_2 нерухомого майна за підрахунками суду першої інстанції становить 151 723,00 гривень (сто п`ятдесят одна тисяча сімсот двадцять три гривні 00 копійок), що дорівнює (151723/1600=94,8>50) 94,8 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089) суб`єкти декларування, що є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єкти декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Апеляційний суд, з огляду на вищевикладене, вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлюючи всі обставини справи та хронологію подій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності скасування процесуального рішення суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 29 листопада 2017 року придбав квартиру АДРЕСА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , про що свідчить договір купівлі-продажу від 29 листопада 2017 року та відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13-16; 42-43).

26 січня 2018 року ОСОБА_2 було подано декларацію за 2017 рік, в якій він вказує описану вище квартиру як об`єкт нерухомості, який перебуває в його власності. Фактично з цього моменту слід обраховувати тримісячний строк на виявлення та притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки факт набуття майна апелянтом став загальнодоступним. При цьому, оскільки майно набуто в період шлюбу за договором купівлі-продажу, що не заперечувалось апелянтом та його адвокатом, то правильним було відображення цього майна як майна, що має режим спільної власності з вказівкою часток Ѕ (50 %). В такому контексті доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для подачі повідомлення про суттєві зміни знайшли своє підтвердження. Разом з тим, саме неправильне відображення спільно набутого майна в декларації за 2017 р. створило ознаки наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 176-1 КУпАП України.

02 серпня 2019 року рапортом оперуповноваженого Одеського управління ДВБ Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Володимиром В`ячеславовичем Незгодінським в ході моніторингу та аналізу встановлено, що «… ОСОБА_2 … можливо порушив вимоги ст. 172-6 КУпАП (порушення вимог фінансового контролю), а саме неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані…», у зв`язку із чим ОСОБА_2 був викликаний для надання пояснень до Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2019 року ОСОБА_2 надав свої пояснення оперуповноваженому Одеського управління ДВБ Національної поліції України старшому лейтенанту поліції Незгодінському В.В., в яких не заперечував факту набуття права власності на об`єкт житлової нерухомості та зазначив, що не намагався приховати це (а.с. 39 - 40).

На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, 10.03.2020 році у Єдиному державному реєстрі декларацій (https://public.nazk.gov.ua/search) знаходяться наступні декларації ОСОБА_2 : щорічна за 2016 рік, подана 02.03.2017 року; щорічна за 2017 рік, подана 26.01.2018 року; виправлена (щорічна) за 2017 рік, подана 01.02.2018 року; щорічна за 2018 рік, подана 16.01.2019 року; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, подані 27.08.2019 року; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, подані 02.09.2019 року; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, подані 02.09.2019 року; щорічна за 2019 рік, подана 03.03.2020 року; виправлена (щорічна) за 2019 рік, подана 07.03.2020 року.

12 вересня 2019 року ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ст. 172-6 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю у випадку неподання декларації про суттєві зміни у майновому стані. При цьому дворічний строк переслідування (накладення адміністративного стягнення) встановлений ст. 38 КУпАП завершився 29 листопада 2019 року.

16.01.2020 р. були внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції» в редакції від 13.02.2020 р., в якому п. 2 було виключено обов`язок осіб, які займають посаду категорії «В» подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Відповідно до ч. 2 п. 3 ЗУ «Про державну службу» до посад категорії «В» відносяться інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б».В примітці до ст. 50 ЗУ «Про запобігання корупції» вказано перелік осіб, на яких не поширюється ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції». Зобов`язання подавати повідомлення у разі зміни майнового стану покладається на осіб, які займають відповідальне або особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону. Посада ОСОБА_2 до вищевказаних посад не відноситься.

Тобто, виходячи з вищеописаного, неподання або невчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції від 13 лютого 2020 року перестало бути підставою для відповідальності для осіб, посади яких не відносяться до відповідальних або особливо відповідальних становищ, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Скасування на законодавчому рівні обов`язку подавати повідомлення про зміну майнового стану, включає можливість покладення на особу адміністративної відповідальності, а тому в контексті ст. 58 Конституції України не залежно від наявності процедурних та інших порушень встановлених в межах апеляційного провадження, переслідування особи не може бути продовжено. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови та необхідності закриття провадження у справі.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк