№ 207/1843/20
№ 3/207/690/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області І.М. Юрченко, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , власницю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 164 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений на ОСОБА_1 вказано, що 15.07.2020 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 в магазині «Продукти» здійснювала господарську діяльність по реалізації алкогольних напоїв без ліцензії на провадження даного виду діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала, суду пояснила, що 04.06.2020 року вона зареєструвалася, як фізична особа-підприємець, 29.03.2020 року вона уклала договір на оренду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В даному магазині тривалий час не реалізовувався товар, а його приміщення використовувалося як склад, в якому власник магазину зберігав свій товар, до якого вона ніякого відношення не має, та який вона не реалізовувала та не продавала. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, кому та в якій кількості були реалізовані алкогольні напої, ніяких свідків продажу алкогольних напоїв в протоколі не зазначено, бо їх просто не може бути, оскільки вона алкогольні напої не продавала, тому свідком цього не може бути жодна людина. Коди до магазину зайшли працівники поліції то вони сказали, що будуть складати протокол за зберігання алкогольних напоїв. Дали їй аркуш паперу, в якому щось написано рукою поліцейського, який сказав їй підписати, а потім дали ще якийсь документ підписати, вже в суді, коли написала заяву на ознайомлення з матеріалами справи та ознайомилась з ними, вона з`ясувала, що це був протокол. Коли вона підписувала всі ці папери, з нею в магазині була онучка, яка кричала та плакала, не давала їй зосередитися та зрозуміти, що відбувається. Окрім цього, в неї не було з собою окулярів тому, вона все, що давали працівники поліції підписувала не читаючи. Просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 164 КпАП України, передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до положень ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.06.2020 року ОСОБА_1 зареєструвалася, як фізична особа-підприємець, 29.03.2020 року ОСОБА_1 уклала договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 , як пояснила сама ОСОБА_1 в даному приміщенні магазину тривалий час не реалізовувався товар, а його приміщення використовувалося як склад, в якому власник приміщення зберігав свій товар, до якого вона ніякого відношення не має, та який вона не реалізовувала та не продавала.

Протокол про адміністративне правопорушення серія АПР 18 № 682829 від 15.07.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, оскільки в ньому повністю не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, не зазначено: реалізацію яких саме алкогольних напоїв здійснювала ОСОБА_1 та в якій кількості, до протоколу не додано інших документів, які доводять провину правопорушника, або належним чином завірені їх копії, пояснення хоча б двох свідків. Отже, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі докази, що ОСОБА_1 здійснювала продаж алкогольних напоїв, тобто відсутня процедура контрольної закупки, а наявність в магазині алкогольних напоїв не доводить зазначеного факту. Також відсутні докази на підтвердження особи власника магазину, яким видом господарської діяльності він займається, в якому статусі платника податків перебуває, та чи має він ліцензію на торгівлю алкогольними напоями. Отже з протоколу серія АПР 18 № 682829 від 15.07.2020 року та доданих до нього матеріалів неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в матеріалах справи відсутні докази, що доводять провину правопорушника. Обов`язок збирання доказів провини правопорушника покладено на орган, який склав протокол.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено обставин вчинення адміністративного правопорушення, а саме кому і в якій кількості були реалізовані алкогольні напої.

Не надано також доказів систематичності дій особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети отримання прибутку.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні прізвища та адреси свідків, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд не має можливості притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, стосовно ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб`єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст.24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати вказаного суб`єкта за ч.1 ст.164 КУпАП, якщо він не є суб`єктом підприємницької діяльності, та/або за ст.265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд ще раз наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі Серії АПР18 №682829 від 15.07.2020р. не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає необхідним справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1 ст. 164 КпАП України закрити згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю доказів події та наявності складу вказаного правопорушення у його діях.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 247, 256, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя І.М. Юрченко