ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/119/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Лакізи О.О. розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Лакізи О.О. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1965 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Суддею зазначено, що 06.10.2019 року о 20 год. 44 хв. в м. Харкові, вул. Астрономічна, 44-Б, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2104», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник Лакіза О.О. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника, в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, рапортом інспектора УПП в Харківській області та відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В протоколі (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що 06.10.2019 року о 20 год. 44 хв. в м. Харкові, вул. Астрономічна, 44-Б, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2104», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків

Проте це спростовується матеріалами справи.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що поліцейські повідомляли, що свідки бачили як автомобіль ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, наїжджав на бордюрні камені, ледве не здійснив зіткнення з іншим учасником дорожнього руху. Після зупинки громадяни забрали ключі від авто та викликали поліцію.

Запис відео регістратора на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем, в матеріалах справи відсутній.

Тим більше, на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 при розмові з поліцейськими знаходиться не в автомобілі та неодноразово повторював, що він не керував автомобілем. Двигун в автомобілі в цей момент вимкнений.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських (а.с. 10) переглянутих при апеляційному розгляді не вбачається фіксація факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а свідки зазначили лише відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з відеозаписів, який було надано працівниками поліції до суду першої інстанції (а.с. 10) не вбачається, що ОСОБА_1 був водієм в розумінні вимог п. 1.10 ПДР України.

Крім того, в протоколі (а.с.1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З протоколу у справі, не зрозуміло від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 .

Суду не надано належну оцінку письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 (а.с. 5).

Який вказав ОСОБА_2 : «06.10.2019, близько 19 год. 30 хв. він став свідком того, як водій авто ВАЗ 2104, пізніше було встановлено працівниками поліції особу ОСОБА_3 на вул. Астрономічна керував авто з явними ознаками алкогольного сп`яніння про що свідчив його стан та поведінка на дорозі, а саме: наїжджав на бордюрні камені, ледве не здійснив зіткнення з іншим учасником дорожнього руху. Після зупинки ним транспортного засобу на зупинці громадського транспорту громадяни забрали ключі від авто та викликали поліцію»

Таким чином пояснення свідка містять час подій 19 год. 30 хв..

Протокол же складено о 20 год. 44 хв.

Аналіз показів ОСОБА_2 свідчить що ключі у водія забрали громадяни.

Отже автомобіль на час прибуття поліцейських не рухався.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 не мотивований. Зміст пояснень свідків та інших доказів, які суд прийняв до уваги, належним чином не розкритий та не проаналізований, оцінка їм не дана. А відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є також обґрунтованими.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 247,278,280,283,284 КУпАП і п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, суддя місцевого суду не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з*ясував належним чином, зокрема шляхом допиту учасників ДТП, свідків, витребування письмових доказів та за необхідності, призначення експертизи, обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Дані факти викликає сумніви у апеляційної інстанції щодо додержання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Лакізи О.О. задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко