КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1423/19
Провадження № 33/824/1358/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Вовка С.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 20 січня 2019 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ШКОДА, реєстраційний номер НОМЕР_1 на проспекті Маяковського у місті Києві з ознаками наркотичного сп`яніння - підвищена жвавість, неприродна блідість шкіри, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду а провадження закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, одночасно ним ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За доводами клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що він не був належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, відтак суд прийняв рішення за його відсутності, яке йому не було направлено.

Лише 20 лютого 2020 року, отримавши копію постанови суду він подав апеляційну скаргу.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що судом в порушення приписів ст. 245 КУпАП не з`ясовані всі обставини справи, не перевірено, чи правильно був складений протокол про адміністративне правопорушення та не надано оцінки процесуальним порушенням, допущеним поліцейськими при його складанні. Він звертає увагу на те, що матеріали провадження не містять направлення на огляд водія на стан сп`яніння, акта огляду на стан сп`яніння, рішення про відсторонення апелянта від керування транспортним засобом. Наведені порушення, на думку апелянта є такими, щоб визнати проведений огляд недійсним, як то передбачено положеннями ст. 266 КУпАП.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до матеріалів справи, її розгляд відбувся за відсутності особи, щодо якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, та за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час її розгляду. З урахуванням цих обставин, а також положень ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, якою кожному гарантовано право на розгляд провадження справедливим судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з поважних причин, відтак цей строк має бути поновленим, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вовка С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Факт відмови від проходження огляду апелянтом не заперечується.

За доводами його апеляційної скарги, така відмова була обумовлена тим, що йому необхідно було терміново привезти своїй бабі ліки, оскільки вона потребувала невідкладної медичної допомоги.

Проте, такі доводи ОСОБА_1 є непереконливими.

Відповідно до відеозапису з камери поліцейського, апелянт на вимогу поліцейського в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому жодних поважних причин відмови, зокрема, щодо необхідності терміново привезти ліки своїй бабі, він не висловлював.

Отже під час апеляційного розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності, що перешкоджало йому виконати законі вимоги поліцейського.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП настає адміністративна відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, не виконавши вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у стані сп`яніння, чи ні.

Непереконливими є доводи апелянта про те, що судом не перевірено, чи відповідає складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення вимогам закону.

Дослідивши протокол серії БД № 339350 суд апеляційної інстанції встановив, що він містить всі необхідні дані та відомості, передбачені ст. 256 КУпАП. Отже, він відповідає вимогам закону та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395.

Крім того, будь яких зауважень щодо його змісту у протоколі не зазначено.

Апелянтом звертається увага на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням проведення такого огляду.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи не ґрунтуються на законі, оскільки положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вимога до оформлення направлення водія для огляду на стан сп`яніння передбачена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Проте, в даному провадженні оформлення поліцейським направлення не вимагалось, скільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння не проходив, відсутність в матеріалах справи акта огляду є об`єктивно виправданим.

Та обставина, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом не може бути безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки це жодним чином не вплинуло на висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун