Номер провадження: 33/813/354/20
Номер справи місцевого суду: 523/524/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Янковської Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №410023 від 11.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 16.11.2019 року приблизно о 09.20 годині, за адресою АДРЕСА_1 не впустила брата ОСОБА_2 в квартиру, в котрій він прописаний, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що:

1) між нею та ОСОБА_2 існує тривалий судовий спір, з приводу якого між ними періодично виникають конфлікти, оскільки він зареєстрований в цій квартирі та йому належить на праві власності 1/4 частина цієї квартири;

2) постановами Суворовського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року, 19.11.2019 року, 19.12.2019 року ОСОБА_2 також був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, крім того наносив ОСОБА_1 побої, що підтверджується відповідною довідкою;

3) ОСОБА_1 не погоджується з тим, що їй інкриміноване адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП;

4) судом першої інстанції не досліджувались пояснення свідків - батьків ОСОБА_1 , в матеріалах провадження вказані пояснення також відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №410023 від 11.12.2019 року, довідкою, складеною за результатами перевірки інформації за матеріалами ЖЕО №43411 від 03.12.2019 року, заявою та поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_1 (а.п.1-7).

Доводи апеляційної скарги, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує тривалий конфлікт, що також зазначено правопорушником в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №410023 від 11.12.2019 року, висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не спростовують.

Надані до апеляційної скарги копії судових рішень відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а також про застосування відносно ОСОБА_2 обмежувального припису, встановленого рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року, не можуть вважатись підставою для скасування оскаржуваної постановисудді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року, оскільки предметом розгляду в суді першої інстанції був протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №410023 від 11.12.2019 рокувідносно ОСОБА_1 , події відбулись 16.11.2019 року, коли обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 встановлений не був.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення. Суд не може здійснювати виклик свідків для допиту в судовому засіданні за власною ініціативою, без відповідного клопотання.

За таких обставин, посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не досліджувались пояснення свідків - батьків ОСОБА_1 , в матеріалах провадження вказані пояснення також відсутні та незгода апелянта з інкримінованою ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції, жодних клопотань про виклик та допит свідків в судовому засіданні, а також будь-яких пояснень та зауважень на протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №410023 від 11.12.2019 року не надала та питання щодо зазначеноїу ньому частини 2ст. 173-2 КУпАП не порушувала.

Доводи апелянта на ту обставину, що ОСОБА_2 не проживає постійно за адресою, де стався конфлікт також не спростовує обставин, які містяться в матеріалах справи та свідчать про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано. Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов