Київський апеляційний суд
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Марченко М.В. Доповідач: Гладій С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Бардадима Р.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в Київському металургічному коледжі та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 04 жовтня 2020 року о 16 год. 15 хв. в м. Києві, вул. Харківське шосе, 15-А, керував автомобілем марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, сповільнена хода, мова, виражене тремтіння рук, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alkotest 6820» в присутності двох свідків. Результат тесту - 1,66 проміле.

Крім того, ОСОБА_1 04 жовтня 2020 року о 16 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Харківське шоссе, 15-А, під час керування транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок удару об узбіччя та з подальшим перекиданням вказаного автомобіля, зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись рішенням суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року щодо нього, постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що він керував автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим були відсутні підстави проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Стверджує, щопри досліджуваних подіях їхав в салоні вказаного автомобіля в якості пасажира на задньому сидінні, а керував транспортним засобом його власник - ОСОБА_2 . Про ці та інші обставини, які підтверджують його невинуватість, було викладено в письмовому клопотанні захисника Бардадима Р.В. про закриття провадження в справі за відсутності події та складу інкримінованих йому у вину адміністративних правопорушень, проте судом вони залишені без відповідної оцінки та належного вмотивування в судовому рішенні.

Окрім цього просить звернути увагу на те, що:

- свідок ОСОБА_3 ніколи не викликався в судове засідання до Дніпровського районного суду м. Києва; в його усних та письмових поясненнях відсутнє посилання на те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 ; а з відеозапису слідує, що ОСОБА_3 лише надав пояснення працівникам поліції, що він допомагав вибратися ОСОБА_1 з задніх дверей автомобіля;

- відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підпис, виконаний не ОСОБА_2 , разом з тим ця обставина також залишилась поза увагою суду;

- судом не було надано належної оцінки відеоматеріалу з нагрудної камери працівника поліції, оскільки відеозапис здійснювався лише через деякий час після настання ДТП, а тому на ньому не міститься інформації на підставі якої об`єктивно можна було б ідентифікувати особу, яка насправді керувала автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- в оскаржуваному судовому рішенні наявне посилання, як на доказ винуватості ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_2 , за якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння). Разом з цим ця постанова, на переконання ОСОБА_1 , є незаконною, оскільки винесена у відсутність ОСОБА_2 , який на той час перебував на лікарняному, чим було порушено його право на захист. Також, як зазначає апелянт, рішення у справі щодо ОСОБА_2 було прийнято за відсутності встановленої судом його вини у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З огляду на наведене, ОСОБА_1 вважає, що постанова від 28 грудня 2019 відносно ОСОБА_2 є незаконною, не дивлячись на те, що набула чинності, так як останньому рішенням Київського апеляційного суду було відмовлено у поновленні строку на його апеляційне оскарження, а тому і не може бути доказом у провадженні.

Також зазначає, що суд першої інстанції визнав його винним у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не утворює відповідний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий склад правопорушення має місце лише за наявності у особи достовірно встановленого стану алкогольного сп`яніння, а не його ознак, а також за наявності достовірно встановленого факту керування транспортним засобом саме даною особою.

Крім того, вважає, що при закритті провадження в справі на підставі ст. 38 КУпАП - вина особи не встановлюється, що помилково було зроблено судом першої інстанції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Бардадима Р.В. на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеозапис, слід дійти до наступних висновків.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, - за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а також в порушенні п.п. 12.1, 13.1 цих Правил, що призвело до пошкодження транспортних засобів - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував обставини того, що 04 жовтня 2019 року о 16 год. 15 хв. по вул. Харківське шосе, 15-А, в м. Києві, керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , зазначаючи, що був в даному автомобілі лише в якості пасажира, за кермом якого знаходився - ОСОБА_2 . Також надав пояснення, що ОСОБА_2 в телефонному режимі попросив його оглянути транспортний засіб на технічний стан, у зав`язку з чим вони зустрілись в районі його роботи, де він сів на заднє пасажирське сидіння і почали рух по вул. Харківське шосе. Під час руху побачив як хлопчик перебігав дорогу, а тому ОСОБА_2 , з метою уникнення наїзду на дитину, вивернув кермо та вони перекинулись, після чого і відбулось зіткнення із задньою частину припаркованого автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 . Після настання ДТП, він та ОСОБА_2 самостійно вибрались з автомобіля. Хто викликав працівників поліції - йому не відомо, однак поліцейські, за відсутності для цього підстав, склали стосовно нього протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, з якими він не згодний та вважає, що обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам перебігу вказаних подій.

На противагу поясненням ОСОБА_1 та доводам, викладеним в апеляційній скарзі, з досліджених матеріалів справи вбачається наступне.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 251984 від 04 жовтня 2019 року, в означений день о 16 год. 15 хв. в м. Києві, вул. Харківське шосе, 15-А, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок удару об узбіччя та з подальшим перекиданням. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 2).

Одночасно, в означений день та місці, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 251985, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, сповільнена хода, виражене тремтіння рук. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alkotest 6820» в присутності двох свідків. Результат тесту - 1,66 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Дані протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою на те особою - інспектором роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Кравченком В.А., дії якого ні ОСОБА_1 , ні його захисником не оскаржувалися, як і не містять таких даних матеріали справи.

Для повного та об`єктивного розгляду справи, судом першої інстанції були опитані працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зокрема свідок ОСОБА_4 пояснив, що 04 жовтня 2019 року, знаходячись в складі екіпажу № 314, який заступив на чергування та патрулювання району, побачили дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим зупинились та огородили місце події. При з`ясуванні обставин ДТП, свідок ОСОБА_3 повідомив, що був її очевидцем та допомагав вибратись особам з автомобіля, який знаходився перекинутим на дах. В ході опрацювання вказаної події, за допомогою пояснень свідка ОСОБА_3 , було встановлено, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , а в якості пасажира - ОСОБА_2 . Спочатку свідок ОСОБА_3 вказував на ОСОБА_2 , як на водія транспортного засобу, разом з тим, згодом, уточнив та пояснив, що переплутав розташування людей в автомобілі, оскільки транспортний засіб був перевернутий, що його і дезорієнтувало. Як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 заперечували керування транспортним засобом, разом з тим, саме на останнього, на якого вказав свідок, були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а на ОСОБА_2 , який є власником вказаного автомобіля, - за передачу транспортного засобу для керування особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Аналогічні за їх змістом пояснення в місцевому суді надав свідок ОСОБА_5 , інспектор патрульної поліції УПП в м. Києві, який перебував в складі одного екіпажу з ОСОБА_4 .

На підтвердження пояснень працівників поліції, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який в повній мірі відображає хронологію подій за участю ОСОБА_1 та пасажира автомобіля - ОСОБА_2 .

Хоча ОСОБА_1 і заперечував обставини того, що він був за кермом автомобіля «Renault Megane», разом з тим, як вбачається з відеозапису, який є безперервним з моменту приїзду працівників поліції та складається з 10-ти відеофайлів, свідок ОСОБА_3 неодноразово вказував на особу, яка була одягнута в комбінезон червоного кольору, а згодом в чорну куртку ( ОСОБА_1 ), як на водія автомобіля, якому він особисто, а не як зазначає ОСОБА_1 , допомагав останньому та пасажиру - ОСОБА_2 вибратися з перекинутого автомобіля (а. с. 8).

При цьому, свідок ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_2 знаходився на передньому пасажирському місці та не переміщався після ДТП. Як вбачається із дослідженого відеозапису, не заперечував даного факту і сам ОСОБА_2 підтвердивши своє місцезнаходження в автомобілі та вказавши, що за кермом автомобіля він не перебував.

Ні ОСОБА_1 , ні в його інтересах захисник не вказували, що свідок ОСОБА_3 є заінтересованою особою в даному провадженні, чи у ОСОБА_1 з ним наявні неприязні стосунки, а тому ставити під сумнів пояснення ОСОБА_3 - у суду підстав не має.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідок ОСОБА_3 ні разу не викликався до суду першої інстанції, у зв`язку з чим не можливо брати до уваги його пояснення, на увагу не заслуговують, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 неодноразово викликався в судові засідання в період з 02 грудня 2019 року по 13 жовтня 2020 року (а.с. 42, 57, 66, 71, 77, 89, 94, 99, 108, 113, 118, 127, 131, 137), проте в судові засідання з невідомих причин не з`явився, що не ставить під сумнів об`єктивність його як письмових пояснень, так і пояснень зафіксованих на відеозаписах з бодікамер працівників поліції.

З цього ж відеозапису вбачається, що в послідуючому ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого виявився - 1,66‰, та внаслідок чого були складені протоколи про адміністративні правопорушення, з якими він був ознайомлений, з роз`ясненням відповідних положень закону про його права, в тому числі надавати пояснення, а також правові наслідки складання протоколів.

Щодо тверджень ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, містить підроблений підпис ОСОБА_2 , то вони є непереконливими, оскільки як встановлено із відеозапису вказаних подій, зазначений протокол складався як в присутності ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_1 вчиняв в ньому підписи останнім, отримував копії протоколів, проте будь яких зауважень на місці їх оформлення не висловлював, як і не робили таких застережень інші особи.

Крім того, той же ОСОБА_2 з приводу складання стосовно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП надав відповідні письмові пояснення, які в повній мірі узгоджуються з його змістом (а. с. 7).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, зібрані в передбаченому ст. 266 КУпАП порядку, які б свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, - є безпідставними.

За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №№ 251985, 251984 від 04 жовтня 2019 року (а.с. 1, 2), результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - «Drager Alkotest 6820», схему дорожньо-транспортної пригоди від 04 жовтня 2019 року, на якій зафіксовано обстановку місця події та механічні пошкодження транспортних засобів, яка підписана без будь-яких зауважень та застережень з боку учасників ДТП, зокрема ОСОБА_1 (а.с. 6), пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с. 7), рапорт інспектора УПП в м. Києві ДПП Кравченка В.А., відеозапис досліджуваних подій, прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не ставить під сумнів правильність висновків суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень і посилання в апеляційній скарзі на нібито не вирішення судом клопотання заявленого захисником про його невинуватість, оскільки доводи викладені в ньому перекликаються з позицією захисту ОСОБА_1 у справі, якій судом, з огляду на наявні докази, надана належна правова оцінка в постанові.

Щодо посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_2 , як на незаконну, необґрунтовану, та постановлену з порушенням права останнього на захист, то вони є безпідставними, оскільки зазначене судове рішення не є предметом перевірки у даному адміністративному провадженні. Проте, з огляду на набрання постановою відносно ОСОБА_2 законної сили, а встановлені у ній фактичні обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння), повністю перекликаються з фактичними обставинами адміністративних правопорушень вчинених ОСОБА_1 , та доповнюють їх, суд першої інстанції обґрунтовано врахував вказане судове рішення як один із доказів у справі.

Не переконливими є і доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд фактично визнав ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не утворює відповідний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки по справі встановлений факт як перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, так і керування ним транспортним засобом в такому стані.

Крім того, слід зазначити, що судом першої інстанції, з огляду на вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень 04 жовтня 2019 року, обґрунтовано закрито провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Проте, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд від обов`язку з`ясувати передбачені ст. 280 КУпАП обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад встановлених під час розгляду справи обставин у постанові.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на переконання суду апеляційної інстанції, можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, яке підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, що кореспондується з вимогами ст. 280 цього Кодексу.

Даних вимог закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, на противагу доводам апеляційної скарги, - дотримано.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, - буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.

З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В.Гладій