КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1147/2020 Постанова винесена суддею Зінченко О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника Александрова Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох доньок: 2012 р.н. та 2019 р.н., працюючого головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у м. Києві, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 08 грудня 2019 року о 16 год. 25 хв. по вул. Київська, 1/8 в м. Обухів ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, проба позитивна - 1,68 проміле, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник Александров Д.О., вважаючи постанову суду незаконною та не мотивованою, просить її скасувати, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.01.2020 року він направляв на електронну адресу суду заяву про відвід судді Зінченко О.М. по даній справі, розгляд якої було призначено на 29.01.2020 року, при цьому заява про відвід була зареєстрована в канцелярії суду до початку судового засідання, але 01.02.2020 року він дізнався, що суддя Зінченко О.М. розглянув справу по суті, незважаючи на заявлений адвокатом відвід, що призвело до порушення вимог чинного законодавства, адже суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наявності невирішеної у процесуальному порядку заяви про відвід, прийняв постанову, яка не відповідає вимогам законності.

Крім того, зазначає, що коли ОСОБА_1 зупинила поліція, то під час спілкування з поліцейськими та у присутності свідків він заперечував вживання алкоголю, свою провину на місці не визнавав, при цьому на його вимогу поліція не надала документи на прилад Алкотест Драгер 6810, а провела огляд, з результатами якого він не погодився.

Також вказує на те, що пояснення свідків, які містяться у справі, не відповідають дійсності, поліцейські їх склали самостійно та написали те, що їм було необхідно, а свідки їх уважно не читали, лише підписали текст цих пояснень.

Крім того, після незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на приладі Драгер, поліція не запропонувала йому поїхати до лікарні для огляду, навіть не склала відповідне направлення на огляд та не повідомляла про необхідність або можливість йому самостійно звернутися до лікарні, а він не знав процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не був ознайомлений зі своїми правами, тому на пропозицію поліції надати пояснення в протоколі по суті правопорушення вказав лише, що не згоден з протоколом.

При цьому, свідки чули про його незгоду з показниками приладу Драгер 6810, тому він наполягав у суді на їх виклику та допиті безпосередньо у судовому засіданні з приводу фактичних обставин свідками яких вони насправді були, однак до суду свідки не викликалися та не допитувалися.

Окрім цього, Алкотест Драгер 6810, який використовувався під час огляду, не проходив необхідної обов`язкової калібровки, але за будь-яких обставин, кожен окремий алкотестер має перевірятися на відповідність технічним умовам, і, якщо такі умови не виконані, поліція не може їх застосовувати.

Тому показники газоаналізатору Алкотест Драгер 6810 не можуть вважатися допустимим доказом, що, відповідно, позбавляє суд можливості посилатись на вказаний доказ, як на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а показник приладу не може бути визначений як такий, що тягне за собою притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також звертає увагу на те, що направлення на оглядводія поліцейськими не складалося, що явно вказує на відсутність реального наміру поліцейських направляти та доставляти водія до закладу охорони здоров`я, і доводить порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та захисника Александрова Д.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, який у поясненнях лише вказав, що «не згоден»; роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,68 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, за результатами огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено 1,68 ‰ алкоголю, з чим ОСОБА_1 погодився, а також поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт проходження ОСОБА_1 в їх присутності огляду на стан сп`яніння з використанням приладу Drager, який за результатами такого мав показник 1,68 ‰, при цьому водій зазначив, що вживав пиво.

Що стосується доводів апеляції про порушення інспекторами поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а саме те, що він не погодився з результатами його огляду на приладі «Драгер», але працівники поліції не запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого - ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на приладі та у присутності двох свідків власноручно розпечатав мундштук, після чого працівниками поліції було зроблено контрольний забір повітря - показники на приладі дорівнювали нулю, а потім ОСОБА_1 пройшов огляд на приладі «Драгер», який показав результат - 1,68 ‰, між тим ОСОБА_1 будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлював та, на пропозицію працівників поліції пройти також огляд в медичному закладі, категорично відмовився, вказавши, що довіряє приладу Драгер, оскільки перед тим як сісти за кермо випив бокал пива, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі,про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Щодо посилань апелянта на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння через відсутність у матеріалах справи відповідного направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, то вони є безпідставними, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд і долучення його до протоколу.

Що стосується тих доводів в апеляційній скарзі про те, що на вимогу ОСОБА_1 поліція не надала документи на прилад Алкотест Драгер 6810, то вони не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки, згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на спеціальний технічний засіб, видаються на вимогу особи, яка підлягає огляду, а як вбачається з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції,ОСОБА_1 такої вимоги не висував, а навпаки, зазначив про те, що довіряє приладу «Драгер».

Посилання ж в апеляційній скарзі на недійсність результатів огляду на приладі «Драгер» через відсутність його необхідного обов`язкового калібрування є безпідставним, оскільки не підтверджується жодним доказом у справі.

Та обставина, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а їх пояснення написані не самими свідками, а працівниками поліції, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Також безпідставними є твердження захисника про те, що оскаржувану постанову прийнято суддею незаконно, бо не було вирішено у процесуальному порядку його заяви про відвід судді Зінченко О.М., яка ним була направлена 28.01.2020 року на електронну адресу суду, оскільки вони є голослівними та жодним чином не підтверджені.

При цьому слід вказати, що заява про відвід судді Зінченка О.М., яка 19.12.2019 року була подана ОСОБА_1 , була розглянута 21.12.2019 року суддею Обухівського районного суду Київської області Тиханським О.Б. та у її задоволенні було відмовлено.

Водночас, від адвоката Александрова Д.О. дійсно 28.01.2020 року до суду надходила заява, яка датована 16.01.2020 року, в якій він ставив питання про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю його 16.01.2020 року в інших судових засіданнях, в той час як розгляд даної справи був призначений в Обухівсьому районному суді Київської області на 29.01.2020 року, про що адвокат Александров Д.О. був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився.

У даній заяві адвокат Александров Д.О. також вказав, що у разі відмови у задоволенні заяви про відкладення розгляду, він сприйматиме це як упередженість суду та в такому випадку просить вважати її заявою про відвід судді, що в такому контексті висунення захисником умов, в залежності від процесуальних дій судді, не дає підстав для віднесення клопотання про відкладення розгляду справи до належно обґрунтованої заяви про відвід судді, що б давало підстави для її розгляду.

Тому, дійшовши вірного висновку, що неявка ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О., які повідомлені про день та час розгляду справи та участь яких при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, та розцінивши таку процесуальну поведінку, як зловживання правом, адже справа призначалась до розгляду на 16.12.2019 року, 20.12.2019 року, 16.01.2020 року та 29.01.2020 року і відкладалась з причин неможливості явки захисника у судове засідання 20.12.2019 року та 16.01.2020 року, суддя обґрунтовано розглянув справу на підставі наявних доказів та прийняв 29.01.2020 року дану оскаржувану постанову.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 ,врахував характер вчиненого правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. залишити без задоволення, а постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.