Справа № 574/221/20
Провадження 3/574/57/2020
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої молодшим спеціалістом служби захисту інформації Буринського РВК, маючої на утриманні неповнолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.172-11 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Відносно ОСОБА_1 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП наступного змісту: «19 лютого 2020 року молодший спеціаліст служби захисту інформації Буринського РВК ОСОБА_1 не з`явилася на службу без поважних причин. Будь-яких підтверджуючих документів своєї відсутності до військового комісаріату вона не представила. Під час перевірки мною та членами комісії військового комісаріату за місцем проживання двері не відчинила, але знаходилася вдома, так як розмовляла через закриті двері. На мій наказ негайно прибути до місця служби не відреагувала. Виходячи з зазначеного встановлено, що дане правопорушення військовослужбовець вчинив внаслідок своєї недисциплінованості, яке передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП » (а.с.1-4).
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що будучи на роботі 18.02.2020 року вона пошкодила палець. 19.02.2020 року він сильно розпух та болів, у зв`язку з чим вона не могла самостійно одягнутися. Зранку 19.02.20120 року вона почала телефонувати військовому комісару ОСОБА_2 , щоб попередити, що вона передасть сьогодні рапорт про надання їй вихідного дня, на який вона мала право, оскільки перебувала в наряді у вихідний день 15.02.2020 року. Військовий комісар не брав слухавку. Коли її батько приїхав до комісаріату, він зайшов до відділу кадрів, де хотів передати її рапорт, однак там рапорт не прийняли і направили до військового комісара. Останній також рапорт не прийняв та повідомив, що б вона особисто його принесла.
Через деякий час ОСОБА_2 разом з декількома працівниками комісаріату прибули до неї додому та почали вимагати відкрити їм двері. Оскільки вона на той час перебувала одна і не могла самостійно вдягнутися через отриману травму, то повідомила, щоб їй надали вихідний день за рахунок роботи у вихідний. Однак військовий комісар відмовив та пообіцяв звільнити її. Коли вони пішли, вона сильно засмутилася, у неї піднявся тиск, вона випила ліків та заснула, а тому 19.02.2020 року вже не встигла відвідати лікарню. 20.02.2020 року вона була у лікаря, де був поставлений діагноз перелом нігтьової фаланги першого пальця лівої кисті. Вважала, що військовий комісар діяв відносно неї упереджено, оскільки всім іншим вихідні дні після роботи у вихідний день надавалися. Протокол складався у її відсутність, а ознайомили її з його змістом 21.02.2020 року коли вона була на лікарняному. Протокол не підписала бо була незгодна з його змістом.
Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, приходжу до наступних висновків.
Частиною 3 статті 172-11 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Тобто, в силу вимог вказаної статті особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: є військовослужбовцем (крім строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістом); самовільно залишила військову частину або місце служби; не з`явилася вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Згідно приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу , в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.
Встановлено, що протокол адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки суть викладеного в ньому адміністративного правопорушення суперечить диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП.
При цьому в протоколі також не зазначено місце вчинення правопорушення.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП) та не може бути перекладено на суд.
Суд не вправі виходити за межі обставин, викладених в протоколі та самостійно змінювати фабулу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В протилежному випадку суд перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
З врахуванням викладеного, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустим доказом, так як не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а суть вказаного в ньому правопорушення суперечить диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Інші докази досліджені суддею, зокрема: копія військового квитка, витягу з наказу №12 від 19.02.2020 року «Про проведення службового розслідування щодо солдата ОСОБА_1 », акт про невихід на роботу, рапорту ОСОБА_1 , письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , (а.с.8-15) не можуть бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим був визнаний недопустими доказом.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП наявними у справі доказами не доведена, вважаю, що провадження по ній підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан