Справа № 137/1644/19
Провадження № 33/801/197/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору 420 гривень 40 копійок.

Як зазначено в постанові суду, 15 грудня 2019 року о 06:10 год. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М12 346 км, керував автомобілем Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка не відповідає дійсності. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога у КП ВОНД «Соціотерапія». Результат тесту 1,05 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження усіх обставин справи, просить скасувати постанову суду, а справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в той день він приймав ліки від болю в горлі, тому зажадав здати аналіз крові і січе, але йому було відмовлено. Судом першої інстанції допущено порушення статті 278 КУпАП, не витребувано необхідні матеріали, безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання щодо виклику та допиту працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Працівниками поліції, які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення порушено також вимоги статей 260, 265 КУпАП, не відсторонено його від керування автомобілем.

Окрім цього, при оформлені протоколу свідки були відсутні, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Тому висновок лікаря в силу пункту 22 Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я і Міністерства внутрішніх справ за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, вважається недійсним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Чернюк С. С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи пояснили, що 15 грудня 2019 року о 06:10 год. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М12 346 км, керував автомобілем Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка не відповідає дійсності. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога у КП ВОНД «Соціотерапія». Результат тесту 1,05 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху. Водієві було запропоновано пройти освідування на місці зупинки автомобіля, який відмовився пройти освідування на місці зупинки та повідомив, що пройде освідування у лікарні/

Cвідок ОСОБА_3 суду пояснив, що особисто не був присутній під час саме зупинки автомобіля ОСОБА_1 , а тому не може стверджувати хто саме складав протокол. Однак йому відомо, що водію ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння і саме ОСОБА_1 відразу захотів пройти його в лікарні. Оскільки в їхнього екіпажу не було приладу «Драгер», ними був викликаний найближчий екіпаж, який і відвозив водія до медичного закладу та складав протокол.

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника Чернюк С.С., пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи, зокрема :

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133025 від 15 грудня 2019 року, згідно якого 15 грудня 2019 року о 06:10 год. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М12 346 км, керував автомобілем Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка не відповідає дійсності. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога у КП ВОНД «Соціотерапія». Результат тесту 1,05 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП /а. с. 2/;

-висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП «ВОНД «Соціотерапія» № 3447 від 15 грудня 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 , який був направлений інспектором роти № 1 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Павленко С. І. на огляд 15 грудня 2019 року о 06 год. 45 хв., перебуває в стані алкогольного сп`яніння алкотест 6820 - 1,09 %, алкотест 6820 - 1,05 %. Від підпису у висновку ОСОБА_1 відмовився /а. с. 3/;

-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Гладко О. М., згідно якого в ході несення служби з 14 грудня 2019 року по 15 грудня 2019 року в складі екіпажу «Юнкер 1001» спільно з рядовим поліції ОСОБА_2 старшим сержантом поліції ОСОБА_3 . на а/д М -2 346 км було зупинено транспортний засіб Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , в якого під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та порушення координації рухів), водієві було запропоновано пройти освідування на місці зупинки автомобіля, який відмовився пройти освідування на місці зупинки та повідомив, що пройде освідування у лікарні. В лікарні водій пройшов освідування, результат тесту 1,05 %, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, за що на нього складено протокол за частиною першою статті 130 КУпАП /а. с. 4/;

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться у справі, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що в той день ОСОБА_1 приймав ліки від болю в горлі, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, ці обставини не підтверджені належним чином.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 зажадав здати аналіз крові і сечі, але йому було у цьому відмовлено в лікарні, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 бажав здати зазначені аналізи в лікарні під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 суду не надано та вони відсутні в матеріалах справи. При цьому, із висновку лікаря № 3447 від 15 грудня 2019 року видно, що від підпису в ньому ОСОБА_1 відмовився, зауважень до нього не подавав та не писав. Окрім цього, зазначений висновок не оскаржувався ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку відповідно до пункту 14 Порядку N 1103.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції допущено порушення статті 278 КУпАП, не витребувано необхідні матеріали, безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання щодо виклику та допиту працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду, оскільки по суті справа вирішена правильно. Судом апеляційної інстанції було відновлено та забезпечено право ОСОБА_1 на виклик та допит працівників поліції.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції, які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення порушено також вимоги статей 260, 265 КУпАП та не відсторонено його від керування автомобілем, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування постанови суду та вони не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті постанови від 24 червня 1988 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зазначив, що за правилами статті 288 КУпАП України судами розглядаються скарги на постанови про адміністративні правопорушення. Інші дії адміністративних органів (наприклад, пов`язані із затриманням, особистим оглядом, вилученням речей і документів, відстороненням водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами, оглядом на стан сп`яніння) оскаржуються у встановленому для цього порядку.

Отже, ОСОБА_1 за наявності на то правових підстав може оскаржити зазначені дії, бездіяльність працівників поліції відповідно до частини першої, другої статті 286 КАС до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Аргументи апеляційної скарги про те, що при оформлені протоколу свідки були відсутні, а ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки огляд ОСОБА_1 був проведений в КП «ВОНД «Соціотерапія» та відповідно до висновку лікаря № 3447 від 15 грудня 2019 року ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, тому в даному випадку необхідності обов`язкової присутності двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення.

Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота