Дата документу Справа № 317/205/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/205/20 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження №33/807/193/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 2 березня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 14.01.2020 р. о 10 год. 50 хв. по вул. Миру, 23, в с. Августинівка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 керувавтранспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: відсутність мокротиння з порожнини рота, почервоніння скляр очей, зіниці очей не реагують на світло. Від медичного огляду в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова незаконна та підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, вказує, що дійсно 14.01.2020 року він знаходився в салоні автомобіля ВАЗ 21043, н.з. НОМЕР_1 , в якості пасажира на пасажирському сидінні, автомобілем керував його батько, який і є власником. Факт керування підтверджується лише рапортом працівника поліції, який є заінтересованою особою, а з показів свідків і відеофіксації також не вбачається керування ним транспортного засобу, інших доказів матеріали справи не містять. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, просить виправити помилку/описку в його прізвищі в постанові суду з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

У призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат Біліченко О.О. не з`явилися, були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в апеляційному суді. Від адвоката Біліченко О.О. надійшло клопотання з проханням розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його представника, апеляційні вимоги підтримують, тому розгляд справи, згідно ч.6 ст. 294 КУпАП проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її представника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062573 від 14.01.2020 року (а.с. 1), направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 6,7), рапортом працівника поліції від 14.01.2020 року (а.с. 4), інформацією зафіксованою на DVD диску, що надана відділом патрульної поліції.

Суд, дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що автомобілем керував батько ОСОБА_2 , а останній перебував на пасажирському сидінні, спростовуються, зокрема, відеозаписом з місця події.

Так, оглянувши відеозапис, судом апеляційної інстанції встановлено, що на місці події перебуває ОСОБА_2 та двоє свідків, при яких останній на запитання поліцейського відмовляється від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

При цьому, інших осіб на відео не зафіксовано, ОСОБА_2 не заперечував факту перебування саме його за кермом автомобіля, не зазначав про керування автомобілем його батьком, а тому, з огляду за зміст зафіксованого спілкування, такі твердження скаржника апеляційний суд визнає сумнівними.

Додатково слід зазначити, що сам апелянт не спростовує факту участі у зафіксованих на відео подіях.

Відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.12 згаданої вище Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Оскільки, як слідує із направлення на огляд (а.с. 5), були виявлені ознаки того, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками саме наркотичного спяніння, поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що підтверджується відеозаписом, який долучений до протоколу.

Відповідно до п.7 розділу 3 зазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу є обов`язкове, і саме тому, ОСОБА_2 поліцейські пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що відповідає вимогам цієї Інструкції, однак ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду.

Відмова ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я також підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що узгоджується зі положеннями ст. 266 КУпАП (а.с. 6,7).

Щодо доводів апелянта про виправлення описки в постанові суду стосовно його прізвища, апеляційний суд зауважує, що зазначене є компетенцією суду першої інстанції за власною ініціативою суду чи відповідним клопотанням сторони.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 2 березня 2020 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник