Справа № 574/69/20
Провадження № 3/574/24/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М розглянувши матеріали, які надійшли з Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст.130 ч.2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

25 січня 2020 року, о 7 год. 35 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2110, номерний знак НОМЕР_1 в м. Буринь по вулиці Привокзальній з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України, повторно протягом року після вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належними чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

За змістом ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну ГАНС-АДАМ ІІ проти Німеччини» (CASE OF PRINCE HANS-ADAM II OF LIECHTENSTEIN v. GERMANY).

У своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 оскільки останній належним чином сповіщений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи.

Дослідивши надані докази, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за вищевикладених обставин повністю доведена в судовому засіданні.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №389756 вбачається, що ОСОБА_1 , 25.01.2020 року о 7 год. 35 хв. керував автомобілем ВАЗ-2110, номерний знак НОМЕР_1 в м. Буринь по вулиці Привокзальній з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України (а.с.1).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, складеному 25.01.2020 року лікарем наркологом Буринської ЦРЛ ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння о 8 год. 15 хв. 25.01.2020 року (а.с.6).

Факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2-4).

Крім цього, з письмових пояснень свідка ОСОБА_5 видно, що 25.01.2020 року, близько 4-ї години ранку, до нього приїхав ОСОБА_1 на власному автомобілі ВАЗ-2110 і попрохав звозити в магазин, бо він вже перебував у нетверезому стані. Приблизно о 7 год.20 хв. він привіз його на вокзал, а коли він вийшов з авто щоб купити кави, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля почав їздити по площі створюючи загрозу оточуючим. В цей час приїхали працівники поліції та зупинили ОСОБА_1 (а.с.5).

Даючи оцінку поясненням вказаних свідків на предмет їх достовірності та допустимості, суддя вважає за можливе використати їх як доказ вини особи яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та відповідають встановленим фактичним обставинам справи встановленим в судовому засіданні.

Витягом з автоматизованої бази «АРМОР» Буринського ВП та копії постанови судді від 23.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З повідомлення начальника Територіального центру №5942 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області №31/18/5942-202 вбачається, що ОСОБА_1 отримував національне посвідчення водія на право керування транспортними засобами, яке перебуває у сервісному центрі на зберіганні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних засобів чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (зареєстрована за № 1413/27858 11.11.2015), з системного аналізу якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння поліцейським проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І вищевказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є, в тому числі, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Аналізуючи зазначені положення нормативних актів та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суддя вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.

Таким чином вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року після вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 не працює, на протязі року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні дії.

Обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність не вбачається.

Також, матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення не містять доказів щодо належності на праві власності ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ-2110 номерний знак НОМЕР_1 .

З огляду на вказане, вважаю, що з метою виховання порушника і запобіганню вчинення ним нових порушень його необхідно піддати адміністративному стягненню передбаченому законом у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення вищевказаного транспортного засобу.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету 420 грн. 40 коп. судового бору.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан