Справа № 288/1730/20
Провадження № 3/288/931/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Рудник М.І., за участю секретаря судових засідань Франчук Ю.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , представника Слівінського В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

місце роботи: інвалід 1 групи, пенсіонер,

за частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області від Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП, чим своїми діями порушив пункти 2.5, 12.1 Правил Дорожнього Руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 378597, ОСОБА_1 15 листопада 2020 року о 12.50 годині в смт. Попільня по вулиці Київській, Житомирської області, керував електро скутером марки «Mobiliex scooter 4028» б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 378598, ОСОБА_1 15 листопада 2020 року о 12.50 годині в смт. Попільня по вулиці Київській, Житомирської області, керуючи електро скутером марки «Mobiliex scooter 4028» б/н, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив перекидання.

За даних обставин, суд вважає за доцільне застосувати статтю 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

23 грудня 2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 Слівінського В.О. про закриття адміністративної справи. В якому він просить закрити справу відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою винну не визнав та пояснив, що він є інвалідом першої групи та їхав електроскутером, йому стало погано, він впав з електроскутера, а коли хотів підвестись то втратив свідомість. Електроскутер не перекидався і механічних пошкоджень на ньому не було. Просив задовольнити клопотання представника ОСОБА_2 про закриття справи.

Представник ОСОБА_1 - Слівінський В.О. в судовому засіданні пояснив, що диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП на даний час не передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, 4 колісний інвалідний візок «Mobility scooter, p-type: 4028», обладнаний електродвигуном потужністю 0,8 кВт (800 Ватт) не відноситься до механічного транспортного засобу та до транспортного засобу, а відноситься до крісла колісного (відповідно до п.1.10 ПДР). Також, пошкодження електроскутера 15.11.2020 року, який належить ОСОБА_1 , не було і він у справному стані і тому він просить задовольнити клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Також в судовому засіданні оглядався відеодиск з записом події, яка сталась 15 листопада 2020 року по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, в медичний заклад проїхати на освідування йому не пропонували працівники поліції. Електроскутер стояв на обочині дороги.

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, оглянувши відеодиск, дослідивши надане клопотання та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Крім того, в вищевказаному клопотанні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , вказує, що відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації і тому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810», який не відносить до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Проте, як вбачається з Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/1528 виданого ДП «Всеукраїнський державний науково виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживача» 12 травня 2020 року, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки «Газоаналізатор Alkotest 6810, відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013, чинний до 12 травня 2021 року.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає обов`язкові умови настання відповідальності, а саме: спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 378598 від 15.11.2020 року не вбачається того, що 15.11.2020 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_1 в смт. Попільня по вулиці Київській, керуючи електроскутером «Mobility scooter», не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив перекидання і тим самим пошкодив скутер, вантаж, автомобільну дорогу, вулицю, залізничний переїзд, дорожній знак, споруду чи інше майно.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає обов`язкову умову керування транспортним засобом або передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

ОСОБА_1 15 листопада 2020 року рухався на 4 колісному інвалідному візку «Mobility scooter 4028», обладнаний електродвигуном потужністю 800 Ватт, який не являється транспортним засобом з огляду на наступне.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно п.п. 30.1 Правил дорожнього руху України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Підпунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Отже, обов`язковим моментом для обов`язкової наявності вказаних документів є віднесення транспортних засобів до категорії «механічні».

Законодавством розмежовані поняття «механічні транспортні засоби» та «транспортні засоби», і різниця між ними лише в наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, механічний транспортний засіб транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад З кВт, а транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів (до транспортних засобів відносяться ті, що приводяться в рух за допомогою двигуна або електродвигуна потужністю понад 3 кВт (приблизно 4 к.с.); крісло колісне (попередня назва інвалідний візок) спеціально сконструйований колісний засіб, який призначений для руху на дорозі осіб з інвалідністю або осіб, які відносяться до інших маломобільних груп населення. Крісло колісне має щонайменше двоє коліс та обладнується двигуном чи приводиться в рух мускульною силою людини (пункт додано 11.07.2018).

Водночас, у наказі Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні», яким затверджено перелік транспортних засобів, не віднесено 4 колісний інвалідний візок «Mobility scooter, р- type: 4028», обладнаний електродвигуном потужністю 0,8 кВт (800 Ватт) до транспортних засобів.

Тобто, в даному випадку 4 колісний інвалідний візок «Mobility scooter, p-type: 4028», обладнаний електродвигуном потужністю 0,8 кВт (800 Ватт) не відноситься до механічного транспортного засобу та до транспортного засобу, а відноситься до крісла колісного (відповідно до п.1.10 ПДР).

Отже, суддя встановив, що 4 колісний інвалідний візок Mobility scooter - 4028, обладнаний електродвигуном потужністю 800 Ватт не потребує державної реєстрації та для керування ним не потрібно мати посвідчення водія.

Також в судовому засіданні представником ОСОБА_1 Слівінським В.О. надано Довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 015971 від 21.04.2020 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 має першу групу інвалідності та він придатний до керування електроскутером. Також надав Направлення № 03192626/2020/442 на забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації ОСОБА_1 для забезпечення крісла колісні (коляски), виданого 11 серпня 2020 року Управлінням праці та соціального захисту населення Попільнянської РДА Житомирської області та накладну № 7 від 24 квітня 2020 року про відпущення ОСОБА_1 електроскутера, так як він особа з інвалідністю.

За змістом статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП, зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У зв`язку з чим, враховуючи сукупність інших досліджених доказів, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 36, 124, частиною 1 статті 130, статтями 245- 247, 251, 268, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 15 листопада 2020 року адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду М.І.Рудник