Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2899/20
Провадження № 3/376/678/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2020 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., при секретарі Кропивлянській С.М., за участю правопорушника ОСОБА_1 , свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли зі Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Сквирського районного суду Київської області надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом серії АПР18 № 207908 від 26.12.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення складеного начальником СРПП № 4 Сквирського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Корбутом М.А., ОСОБА_1 , 26 грудня 2020 року близько 01 години 50 хвилин в м. Сквира, Київської області, по вул. Липовецька, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при спілкуванні з працівниками поліції поводив себе агресивно, виражався нецензурною лексикою, на вимогу поліцейських припинити свої протиправні дії не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В ході судового розгляду по справі встановлено наступне.

Правопорушник ОСОБА_1 свою провину не визнав, заперечив щодо обставин викладених в протоколі та доданих до нього матеріалах, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи та просив закрити провадження по справі на підставі відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення вказавши наступне, що 26 грудня 2020 року, близько 01 години 40 хвилин, він дійсно йшов по вул. Липовецька в м. Сквира, Київської області розмовляючи зі своїм другом по телефону. Під час розмови до нього на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції та зробили зауваження з приводу того, що він виражається нецензурною лексикою, на що ОСОБА_1 заперечив, так як поводив себе пристойно, не порушував громадського порядку, не ображав чиюсь гідність, а тим паче не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після цього працівники поліції вийшовши з автомобіля почали застосовувати до нього фізичну силу та затримали його, доставивши до Сквирської ЦРЛ для визначення стану алкогольного сп`яніння. На думку ОСОБА_1 злісної непокори працівникам поліції він не вчиняв, оскільки у працівників поліції не було жодних підстав його затримувати, так як він просто йшов по вулиці. В свою чергу, як стверджує ОСОБА_1 , працівники поліції вчинили проти нього протиправні дії, нанесли йому тілесні ушкодження та незаконно затримали. Під час конфліктної ситуації не вчинили жодних дій встановлених діючим законодавством передбачених в даному випадку, зокрема, не здійснювали відеофіксацію, не залучили свідків тощо.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що 26 грудня 2020 року о 01 годині 50 хвилин, під час чергування разом із працівником поліції - сержантом ОСОБА_3 , на службовому автомобілі, було здійснено патрулювання в м. Сквира по вул. Липовецька, в ході якого було виявлено громадянина, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. При спілкуванні з вказаним громадянином він поводив себе агресивно, виражався нецензурною лексикою розмахуючи руками, на вимоги припинити вказані дії не реагував, намагався втекти. Після цього вказаний громадянин був затриманий та доставлений до Сквирського ВП ГУНП в Київській області для встановлення його особи. В ході спілкування даний громадянин пред`явив паспорт на ім`я ОСОБА_1 , 2002 року народження. Надалі громадянина ОСОБА_1 було доставлено до Сквирської ЦРЛ для визначення стану алкогольного сп`яніння, де він продовжував вести себе агресивно та виражатися нецензурною лайкою, та до нього було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби наручники. В подальшому, після проведення огляду на стан сп`яніння громадянина ОСОБА_1 на нього було складено адміністративний протокол за ст. 185 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав аналогічні покази як свідок ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи та заперечення громадянина ОСОБА_1 , заслухавши пояснення свідків, які були дослідженні безпосередньо в судових засіданнях, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Однак, під час дослідження адміністративних матеріалів судом було виявлено істотні порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно ст. 185 КУпАП, відповідальність наступає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Інкриміноване в протоколі громадянину ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ст. 185 КУпАП, зі змісту протоколу не вбачається, яке законне розпорядження працівники поліції висували, в чому виявилась злісна непокора останнього.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази вини громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Також під час вивчення матеріалів, справи суд виявив порушення в частині оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до п. 6, 7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015 № 1376 (№ 1096 із змінами від 24.12.2019)усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Згідно п. 8 Розділу ІІ Інструкції протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 9 Розділу II вказаної Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема у графі «до протоколу додається» - зазначається пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Згідно п. 11 Розділу ІІ Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Пунктом 15 Розділу ІІ передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 207908 та з пояснень громадянина ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні вбачається, що вказані положення Інструкції не були виконані належним чином, оскільки останньому не було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить відсутність його підпису з даного приводу в протоколі.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Порядок вчинення дій співробітниками поліції досить чітко унормовано: спочатку огляд на місці зупинки транспортного засобу - доставлення водія до медичного закладу для проведення огляду - складання протоколу про адміністративне правопорушення, а з урахуванням положень статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, недодержання такого порядку тягне за собою наслідком визнання недопустимими одержаних у такий спосіб доказів.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Положеннями пункту 3 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Разом з тим, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17).

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Правові системи містять доктрини, які допомагають судам уникнути несправедливості, яка могла б виникнути, якщо б правові норми застосовувалися суворо в кожному випадку, незалежно від того, наскільки незвичними є обставини.

Такою доктриною у правовій системі України і є практика ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівів.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Суд не може за умови наявності певної неповноти чи суперечностей, взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, оскільки зазначене становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Враховуючи, що висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним із джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість громадянина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення громадянином ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сквирський районний суд.

Суддя С. І. Віговський