КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 355/837/20 Постанова винесена суддею Коваленком К.В.
Провадження № 33/824/4391/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 06 липня 2020 року о 08 год 10 хв на 77 км автодороги Київ-Харків водій ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL KADETT державний номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судове рішення не відповідає вимогам ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, оскільки обставини, на які посилається суд в постанові, не доведені в установленому законом порядку.

Як вважає ОСОБА_1 , працівниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), тому наявні у справі докази є недопустимими і не доводять його вину у вчиненні правопорушення.

Звертає увагу на те, що направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в порушення вимог Інструкції було виписано вже після складання протоколу та не вручалося водію, в ньому також відсутні відомості в який медичний заклад направляється водій. Відеозапис всупереч вимог п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, не є безперервним, складається із чотирьох фрагментів, які до того ж не доводять, що водію в присутності свідків пропонувалось пройти огляд в конкретній медичній установі, на відеозапису не видно особу, яку нібито оглядав працівник поліції, що також свідчить про відсутність підстав направлення водія на огляд до медичного закладу.

Крім того, як стверджує апелянт, по справі не встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення та працівниками поліції сфальсифіковані пояснення свідків, оскільки з пояснень останніх вбачається, що зупинка транспортного засобу відбулась в м. Бориспіль, а з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що транспортний засіб був зупинений на автодорозі Київ-Харків 77 кілометр, що відноситься до м. Березань.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, направив клопотання про розгляд справи без його участі, підтримавши апеляційну скаргу, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку, за положеннями яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно застосував норми матеріального права та не допустив істотного порушення процесуальних норм.

Доводи апелянта про те, що суддя місцевого суду розглянув справу поверхнево та поклав в основу своїх висновків недопустимі докази, є безпідставними, оскільки вимоги п. 2.5 ПДР України, за обставин, установленим судом, ОСОБА_1 виконано не було, що підтверджується даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №294782 від 06 липня 2020 року, який складений уповноваженою на це особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, крім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій, у тому числі в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським та узгоджуються з визначеними у пунктах 3, 4 розділу І Інструкції, та дії ОСОБА_1 в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких водій ОСОБА_1 06 липня 2020 року о 08 год 35 хв на автодорозі Київ-Харків, 77 км, в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 4-5);

- направленні на огляд, за змістом якого у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, тремтіння пальців рук, але безпосередньо огляд водія на стан сп`яніння не проводився(а.с. 3);

- розписці, згідно з якою ОСОБА_4 зобов`язався доставити транспортний засіб OPELKADETTдержавний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , за адресою: Київська область, Переялав-Хмельницький район, с. Пристроми, вул. Бобровників, 12 та не передавати керування транспортним засобом ОСОБА_1 (а.с. 6);

- відеозапису із нагрудної камери поліцейського, з якого, крім іншого, вбачається яким чином поліцейський виявив ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , що свідчить про наявність достатніх підстав для проведення огляду водія на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, в закладі охорони здоров`я, від проведення якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, не дивлячись на роз`яснення йому наслідків такої відмови, після чого щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 10), а також інших письмових доказах.

Такі докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, вони отримані згідно з визначеною законом та підзаконними актами процесуальною процедурою, об`єктивно узгоджуються між собою та спростовують всі доводи апеляційної скарги щодо недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП і підзаконних нормативних актів.

При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не проводили і не пропонували провести огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не заслуговують на увагу, оскільки у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в пункті 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, тому огляд на стан наркотичного сп`яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров`я відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Недоречним також є посилання ОСОБА_1 на недопустимість усіх доказів з огляду на положення п. 5 ст. 266 КУпАП, оскільки його огляд на стан сп`яніння у зв`язку з відмовою не проводився і він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис є неповним і не відображає всіх обставин події не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять, а в апеляційній скарзі не зазначено, які ж важливі обставини, що істотно впливають на висновки щодо доведеності або недоведеності вини, не були зафіксовані поліцейським. Водночас слід зазначити, що відомості, наявні у цьому доказі, є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав вимог п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то відсутність в ньому назви конкретного закладу охорони здоров`я та невручення цього направлення водію не є в даному випадку порушенням вимог законодавства, з огляду на те, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тому у поліцейського не було достатніх підстав для вручення такого направлення водію, оскільки за змістом ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться виключно в присутності поліцейського.

Не заслуговують на увагу також і доводи ОСОБА_1 про те, що під час провадження в справі не визначено місце вчинення правопорушення, оскільки таке місце - автодорога Київ-Харків М-03, 77 км, вказано безпосередньо в протоколі, не оспорюється апелянтом, є посилання на нього в інших доказах по справі, в тому числі письмових поясненнях свідків. При цьому саме в присутності свідків свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення відмова водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, що беззаперечно доводиться відеозаписом.

Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 02 жовтня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі, судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування та закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної правової норми та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко