Справа №578/830/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Басова В. І.
Номер провадження 33/816/506/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Касатської Ю.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 12 липня 2020 року о 17 год.10 хв. в смт. Краснопілля по вул. Макаренка керував автомобілем Great Wall д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора Драгер 6820 в присутності двох свідків, результат позитивний 1,72 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати прийняту відносно нього постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом доводів поданої апеляційної скарги вказує на невідповідність висновків суду, викладених в постанові фактичним обставинам справи. Зазначає, що був безпідставно зупинений працівниками поліції, оскільки правил дорожнього руху не порушував, після зупинки транспортного засобу пояснював, що алкогольні напої не вживав, ніяких ознаків алкогольного сп`яніння в нього не було, однак, працівники поліції наполягали на проведенні його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він погодився. На думку ОСОБА_1 , запрошені поліцейськими свідки є заінтересованими особами про що, за твердженням ОСОБА_1 , свідчать ті обставини, що працівники поліції безпосередньо ніякі транспортні засоби не намагалися зупинити, а свідки прибули після того, як один з працівників поліції кудись зателефонував. До того ж зазначає, що поліцейські не ідентифікували цих осіб при ОСОБА_1 , а надані ними письмові пояснення зафіксовані на зазделегіть підготовленому бланку. Зважаючи на це, сторона захисту зверталася із відповідним клопотанням про їх безпосередній допит судом, яке було задоволено, однак у зв`язку із їх неприбуттям в судове засідання повторно суддя їх не викликав, чим допустив порушення вимог ст.ст.245, 280 КУпАП. Також вказує на допущені працівниками поліції порушення встановленого законом порядку проходження огляду на стан сп`яніння, а саме, не надання йому свідоцтва про повірку на технічний стан пристрою Драгер. Вважає, що працівниками поліції також було порушено право на захист, оскільки права, передбачені ст.268 КУпАП йому роз`яснили безпосередньо перед складанням протоколу. Вказує на невідповідність фактичного часу його зупинення тому, що зазначений в протоколі, що на переконання ОСОБА_1 , підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами, висновок суду з приводу наведених обставин вважає таким, що порушує норми ст.63 Конституції України, ст.ст.7, 245, КУпАП. Крім цього, на думку апелянта, складений відносно нього протокол містить і інші недоліки, а саме, в ньому не зазначені ознаки його сп`яніння, ідентифікуючі ознаки технічного пристрою за допомогою якого було проведено огляд, що позбавляє його можливості перевірити технічні характеристики та сертифікат відповідності. З цих же підстав ставить під сумнів відомості, зафіксовані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж зазначає, що в ньому не зазначена дата та час його складання, а тому, на думку ОСОБА_2 , він разом із протоколом не є доказами у справі. Звертає увагу також на розбіжності у часі між фактичним проведенням його огляду за допомогою газоаналізатора, зафіксованому на відеозаписі з тим, що зазначений в роздруківці результату його тестування, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув. Стверджує, що працівники поліції в порушення встановленого законом порядку не пропонували і не забезпечили йому проходження огляду в медичному закладі, на проведенні якого він наполягав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Касатської Ю.А., які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції, а також порушення працівниками поліції вимог відповідних нормативно-правових актів, якими регламентовано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд доходить висновку, що такі суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції доказів.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку з якою погоджується апеляційний суд.

За результатами розгляду даної справи суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, визнав його винним за ч.1 ст.130 КУпАП та наклав на нього визначене законом адміністративне стягнення.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні суддя обгрунтовано послався на дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №212044 від 12.07.2020, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , а саме, що він 12 липня 2020 року о 17 год.10 хв. в смт. Краснопілля по вул. Макаренка керував автомобілем Great Wall д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора Драгер 6820 в присутності двох свідків, результат позитивний 1,72 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Зміст даного протоколу всупереч твердженням апелянта не протирічить вимогам встановленим ст.256 КУпАП, містить формулювання суті адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що також пояснює відсутність в ньому опису ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 на що звертає увагу апелянт в поданій скарзі, підписаний особою, яка його склала та свідками огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність в протоколі ідентифікуючих ознак технічного пристрою, за допомогою якого було проведено його огляд на стан алкогольного сп`яніння, що позбавляє його можливості перевірити технічні характеристики та сертифікат відповідності даного пристрою, то такі не грунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями ст.256 КУпАП, якими встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення таких вимог не встановлено.

Разом з тим, положення п.5 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 зобов`язують працівника поліції на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння надати сертифікат та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів, наданих Краснопільським відділенням поліції Охтирського ВП ГУНП в Сумській області (а.с.10), досліджених судом першої інстанції, такої вимоги ОСОБА_1 пред`явлено не було.

До того ж, матеріали адміністративної справи містять копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та Декларації про відповідність вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (а.с.9), з яких вбачаться, що технічний пристрій, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 відповідає технічним вимогам.

Крім того, слід зазначити, що у разі незгоди з діями поліцейських, які, за твердженням апелянта, порушували вимоги нормативно правових актів щодо процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, він мав можливість викласти свої пояснення чи зауваження. Однак ОСОБА_1 , маючи можливість надати такі пояснення по суті правопорушення, від підпису протоколу відмовився в присутності двох свідків.

З огляду на викладене, апеляційний суд з підстав зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачає невідповідності змісту складеного відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП вимогам ст.ст. 256, 266 КУпАП, щоб потягло б за собою безумовне визнання цього доказу недопустимим.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких поліцейський в їх присутності запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Алкотест Драгер, на що ОСОБА_1 погодився, результату тесту 1,72 проміле (а.с.5-6).

Письмові пояснення вказаних свідків повністю узгоджуються з даними, зафіксованими на відео файлах, з яких, серед іншого, вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що він погодився. На питання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, він відповів, що сьогодні ні. Після чого поліцейський розпакував мундштук та роз`яснив ОСОБА_1 як використовувати прилад «Драгер», результат тесту показав 1,72 проміле, що було продемонстровано свідкам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На питання поліцейського чи згоден він з результатом тесту чи є необхідність проходити огляд в медичному закладі, ОСОБА_1 знову повідомив, що сьогодні спиртне не вживав, на що поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати в наркологічний диспансер. Однак, ОСОБА_1 погодився з результатом його огляду на стан алкогольного сп`яніння і працівниками поліції було роз`яснено, що у такому випадку відносно нього буде складено адміністративний протокол за керування у стані алкогольного сп`яніння, а також всупереч тверджень апелянта права, передбачені ст.63 Конституції України за ст.268 КУпАП.

Ставити під сумнів пояснення вказаних свідків з огляду на те, що дані пояснення викладені на заздалегідь заготовленому бланку, є непереконливими, оскільки зміст вказаних пояснень, хоча і викладений на частково заповнених друкарським способом бланках, повністю відповідає доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема, даним, зафіксованим на відеозаписах.

Перевіряючи доводи апелянта з приводу того, що працівники поліції безпосередньо ніякі транспортні засоби не намагалися зупинити, а свідки прибули після того, як один з працівників поліції кудись зателефонував, що також, на переконання ОСОБА_1 , вказує на зацікавленість вказаних свідків, то слід зазначити, що в ході апеляційного перегляду було задоволено клопотання сторони захисту щодо виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для дачі пояснень. Однак, на неодноразові виклики вказані свідки до апеляційного суду не з`явились.

Отже, суд апеляційної інстанції вжив всіх необхідних заходів для їх виклику.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків зафіксовано з використанням спеціального технічного пристрою (результат 1,72 проміле), з яким погодився ОСОБА_1 повністю підтверджується відомостями, зафіксованими на відео файлах, ставити під сумнів надані ними письмові пояснення апеляційний суд підстав не вбачає.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатні та допустимі докази, які в сукупності підтверджують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. Підстав для закриття провадження по справі, як того просить апелянт, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.