Справа №592/2023/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 33/816/179/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення № 592/2023/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.02.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Іванченка М. М.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки автомобіль під його керуванням зупинений незаконно, від огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, працівники поліції порушили його право на захист, у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, незважаючи на суперечливі письмові пояснення свідків, суд їх не викликав і не допитав. Крім того, він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а робота пов`язана з керуванням т/з і це є єдиним джерелом доходу.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.02.2020 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 11.02.2020 о 06:32 в м. Суми вул. Садова, б. 33, водій ОСОБА_1 керував т/з VOLVO XC70 н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та слідування до медичного закладу відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 і його захисника Іванченка М. М., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 540659 від 11.02.2020, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що повністю відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

? показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 11.02.2020 у його присутності ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера та в медичному закладі;

? аналогічними письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 ;

? показаннями свідка (працівника поліції) ОСОБА_7 , допитаного апеляційним судом, згідно яких 11.02.2020 під час патрулювання по вул. Садовій в м. Суми був зупинений т/з під керуванням ОСОБА_1 , який виявляв ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому неодноразово пропонувалося пройти відповідний огляд на місці та у закладі охорони здоров`я, на що він відмовився у присутності двох свідків, пояснюючи це тим, що без захисника не буде нічого проходити. Через деякий час прибув адвокат і був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

? показаннями в апеляційному суді свідка (працівника поліції) ОСОБА_8 , згідно яких ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

? відеозаписами з патрульного поліцейського автомобіля та персональних мобільних відеореєстраторів працівників поліції, якими підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час апеляційного розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_6 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення свідка містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, ураховуючи той факт, що цей свідок, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед апеляційним судом у будь-який спосіб викладені нею у письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно якого необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідка ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Показання свідка ОСОБА_9 з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вона не була присутня при розмові ОСОБА_1 з працівниками поліції, тому не є безпосереднім свідком самої події. Крім того, показання вказаного свідка спростовується показаннями інших свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , підстав не довіряти яким апеляційний суд не має.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції права на захист є необгрунтованими, так як правом користуватися юридичною допомогою адвоката наділені особи, які притягуються до адміністративної відповідальності при розгляді справи (ст. 268 КУпАП). Тобто таке право виникає у особи лише після початку провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеної на підставі певного юридичного факту, а в інакшому випадку порушення неможливе із об`єктивних причин через відсутність самої події правопорушення. Під час проведення огляду водія на стан сп`яніння розгляд справи не відбувається, як і не вирішується питання винуватості особи, виконується тільки встановлена законодавством процедура. У цій справі вказані вимоги закону дотримані, після невиконання ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР працівники поліції роз`яснили йому права, зокрема право на захист, яким він і скористався під час складання матеріалів.

Не знайшли свого підтвердження також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо суперечностей у письмових поясненнях свідків, так як останній відмовився проходити огляд на стан сп`яніння згідно встановленого порядку у присутності двох свідків, що підтверджується показаннями допитаних в апеляційному судів свідків та відеозаписами з місця події. При цьому не можуть бути прийнятими до уваги доводи відносно того, що суддя не викликав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення

Що стосується відсутності направлення водія на огляд, то воно (направлення) надається особі, яка керує т/з тільки у разі, якщо остання бажає пройти такий огляд, а якщо особа категорично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, то відповідне направлення працівниками поліції і не видається через відсутність об`єктивної потреби у цьому.

Адміністративне стягнення суддею суду першої інстанції накладене на ОСОБА_1 виключно в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому зазначені в апеляційній скарзі характеризуючи особу дані, не можуть бути прийнятими до уваги, так як ніяким чином не можуть впливати на безальтернативне стягнення, встановлене матеріальним законом.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього, цей протокол розглянутий суддею на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи також в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.02.2020 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.