Номер провадження: 33/813/1497/20
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко М.А.,

особи, яка з`явилися до судового засідання:

-захисника ОСОБА_1 адвоката Шаповалова Р.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шаповалова Руслана Юрійовича на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачено ст. 44-3 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Шаповалов Р.Ю. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року та провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням норм законодавства, зокрема в даному протоколі не вказано конкретний нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, не наведено даних для пояснення, які правила карантину щодо людей порушив особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не наведено даних щодо типу громадської будови, крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить повних даних особи, яка складала цей протокол, також з матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте в самому протоколі не зроблено запис про наявність таких пояснень.

Також, в апеляційній скарзі зазначається, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів. До матеріалів справи долучено фото фіксацію правопорушення у вигляді неякісного чорно-білого фотозображення з невстановленого засобу фотозйомки. На цьому фото зображено людину без ідентифікуючих ознак, які могли би встановити її особу, відсутні технічні дані щодо дати та місця здійснення фотозйомки, окрім власноручно зробленого підпису без зазначення особи, яка зробила цей фотознімок чи засобу, яким зроблено фото. Так з вказаного фото неможливо встановити, чи є особа на фото правопорушником, де знаходиться вказана особа, чи містить вказане фото ознаки монтажу. У зв`язку з чим, апелянт зауважує, що даний доказ є неналежним та недопустимим.

До матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_1 стосовно обставин, проте такі пояснення не можуть вважатися доступними, оскільки вказані пояснення не були відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, апелянт зазначає, що дані пояснення містять зауваження, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності перебував у закладі в масці, здійснив замовлення та лише тестував замовлений товар.

Таким чином, на думку сторони захисту, наразі неможливо встановити фактичні обставини правопорушення, що ставиться в провину ОСОБА_1 , оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів для підтвердження вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт вказує про пом`якшення відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, з прийняттям 06.11.2020 року Закону України № 1000-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Також, скаржник наголошує, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, взагалі не було отримано повістки, він випадково дізнався про наявність вже винесеної постанови відносно нього. Місцевий суд при розгляді справи не встановив правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, не перевірив сповіщення осіб про час та місце розгляду справи, не витребував та не надав процесуальної можливості скаржнику надати клопотання, чим фактично позбавив його права на захист, а отже й унеможливив законний та неупереджений розгляд справи у відповідності до ст. 279 КУпАП. Апелянт наголошує, що місцевий суд позбавив скаржника у доступі до правосуддя.

Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Ухвалюючи постанову від 19.11.2020 року, місцевий суд виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Проте, апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, зокрема у зв`язку з тим, що місцевий суд при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №652582 від 15.09.2020 року, ОСОБА_1 15 вересня 2020 року, о 14:52 год., знаходився у громадській будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 16, пересувався без вдягнутих маски чи респіратора. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив правили карантину щодо людей та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Матеріали справи також містять рапорт капітана поліції Мартовського О.О. від 15.09.2020 року, пояснення ОСОБА_1 від 15.09.2020 року, фото таблиці № 1 та № 2.

Пояснення ОСОБА_1 , надані 15.09.2020 року, містять посилання, що останній 15 вересня 2020 року знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова, 16, у магазині «Shop Vape» та грав у приставку зі знайомим. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про порушення правил карантину та склали протокол про адміністративне правопорушення. З даним протокол ОСОБА_1 не згодний, обставини, викладені в ньому не відповідають дійсності, додаткові пояснення особа надасть до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Положення ст. 268 КУпАП передбачають, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали адміністративної справи за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшли до місцевого суду 12.10.2020 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.10.2020 року передано в провадження судді місцевого суду.

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №652582 від 15.09.2020 року встановлено, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , працівниками поліції повідомлено, що розгляд даної адміністративної справи відбудеться в Київському районному суді м. Одеси у вересні 2020 року о 10 год. 00 хв., без точної дати судового засідання.

Статтею 277-2 КУпАП встановлено вимоги щодо повідомлення про розгляд справи. Так, вказаною статтею передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Логічне тлумачення вказаної норми дає підстави вважати, що обов`язок щодо належного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду її справи покладається виключно на суд, в провадженні якого перебуває справа.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження 12.10.2020 року матеріалів справи за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 до провадження судді місцевого суду дані матеріали справи не містять даних про вчинення місцевим судом дій зі сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №652582 від 15.09.2020 року правопорушення, що передбачено ст. 44-3 КУпАП та стосується порушення правил щодо карантину людей і ставиться в провину ОСОБА_1 , мало місце 15 вересня 2020 року. Тобто, строк притягнення особи до адміністративної відповідальності за даним протоколом закінчувався 15 грудня 2020 року.

За таких обставин місцевий суд повинен був відкласти розгляд справи на іншу дату для забезпечення належного сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи відносно нього, що місцевим судом виконано не було, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .

Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268, 278 КУпАП .

Згідно положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, окрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя (п. b, c ч. 3 ст. 6 Конвенції).

Таким чином, судом першої інстанції не було виконано обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст. 6 Конвенції, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що при розгляді справи були порушені норми процесуального права щодо належного сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування постанови.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються, мали місце 15 вересня 2020 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду, 18 грудня 2020 року, закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Положеннями п.7) ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку (до такого висновку прийшов Верховний Суд у справі № 308/8763/15-а, постанова від 11 липня 2018 року).

Відповідно частини четвертої статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Як зазначалось, за приписами статей 277-2, 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення не може бути призначена та розглянута раніше, ніж через три дні після вручення судової повістки особі, яка притягується до відповідальності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив правопорушення 15 вересня 2020 року, справа до Одеського апеляційного суду надійшла 07 грудня 2020 року та передана судді-доповідачу, з урахуванням завантаженості судді та розумних строків для здійснення сповіщення скаржника про розгляд справи в суді апеляційної інстанції справа до розгляду призначена на 18 грудня 2020 року.

Оскільки технічно справа не могла бути розглянута апеляційним судом у строк, визначений частиною другою статті 38 КУпАП, то провадження у ній підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про скасування постанови місцевого суду та про часткове задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шаповалова Руслана Юрійовича задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з закінченням строків передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе