КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2672/2020 Постанова винесена суддею Хрипун С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні: сина, 2008 р.н., і двох доньок: 2011 р.н. та 2020 р.н., працюючого садівником в НВК «Ромашка», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягувався до адміністративної відповідальності в червні 2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 124 КУпАП до штрафу у розмірі 340 грн.,

на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 03 квітня 2020 року о 18 год. 30 хв. по вул. Кленова в с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes S320», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, агресивна поведінка), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що справу розглянуто за його відсутності незаконно за наявності обґрунтованої письмової заяви про відкладення розгляду, що тягне обов`язкове скасування постанови з прийняттям нової незалежно від наявності або відсутності його провини.

Крім того, суд проігнорував очевидні факти у справі, які явно вказують на відсутність жодних доказів складу та події правопорушення, як і критичні помилки поліції.

Взагалі ж, виходячи зі змісту постанови, справа фактично не розглядалася, замість цього суд просто виготовив постанову з шаблону, оскільки постанова не мотивована та не відповідає реальним обставинам справи та наявним доказам.

Також вказує на те, що його автомобіль стояв нерухомо біля місця його оселі, що, власно, зазначено у протоколі, так як вони з дружиною, яка вагітна, якраз збиралися проїхати в аптеку та за продуктами. За кермом була дружина, так як у нього була зламана рука і накладено громіздкий гіпс. Більш того, близько 16 год. він пив пиво і навіть не подумав би сісти за кермо, знаючи яке покарання за нетверезу їзду, але десь через хвилину, після того як вони вийшли з дому та прийшли до машини, до них під`їхала машина працівників поліції, які сказали спочатку, що терміново розшукують схожу машину, та після перевірки документів, які всі були в порядку, він попросив залишити їх у спокої і віддати документи, але вони чомусь тягнули час. Тоді він почав більш наполегливо вимагати документи, на що поліцейські розсердилися і один з них зажадав їхати з ним на огляд на сп`яніння, причому зажадав він це від нього, що здивувало, так як він постійно говорив полісменам, що не їхав нікуди, що за кермом жінка, та й гіпс як би натякав, що він і не зміг би керувати нормально. Також він казав їм не раз, що взагалі машина стоїть нерухомо вже довго, що у полісменів немає доказів зворотного, але вони сказали, що головне оформити протокол, а вже суд у всьому розбереться.

Також зазначає, що показання свідків являють собою заздалегідь підготовлені бланки, заповнені самими ж поліцейськими.

При цьому наполягає, що він не керував автомобілем на момент, коли з`явилися інспектори поліції і оформили протокол, тому неприпустимо приймати рішення по справі, спираючись лише на безпідставні, формальні записи в протоколі «водій» і «керував», а сам по собі протокол не може бути доказом, тому що викладався інспектором по його волі і фантазії та в частині управління машиною нічим не підтверджується.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано конкретний нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність (частина статті), йому не було оголошено в чому конкретно його звинувачують, але пізніше, вже після підписання ним оригіналу протоколу, в ньому було дописано, невідомо ким і коли, що є неправомірним, оскільки, відповідно до "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Вказує й на те, що було порушено порядок огляду, передбачений ст. 266 КУпАП щодо черговості огляду, а саме огляду в медичній установі, оскільки, у разі відмови проходити огляд на алкотестері, його повинні були на протязі двох годин доставити до медичного закладу для огляду щодо його нетверезості або хоча б запропонувати йому таке та отримати відмову чи згоду, але така пропозиція йому не надходила, а тому відмова від огляду його на стан сп`яніння вважається недійсною.

Щодо пояснень «свідків», то вони нікчемні з юридичної точки зору, оскільки тексти обох пояснень повністю ідентичні, являють собою заздалегідь підготовлені бланки заповнені самим же інспектором, але це неприпустимо з позиції суб`єктивності доказів.

Крім того, його не було відсторонено від керування, його просто відпустили, що побічно доводить те, що за кермом був не він та/або автомобіль нікуди не їхав, а стояв на місці.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що судом, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, його не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, як і не було направлено йому оскаржувану постанову, і жодними доказами це не доводиться, а про існування і зміст якої він випадково дізнався лише 05.06.2020 року при відвідувані суду з метою дізнатися про хід справи та можливості ознайомлення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи,приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, агресивна поведінка), від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких водій у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та на приладі Драгер, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, його автомобіль стояв нерухомо біля місця його оселі, так як вони з дружиною, яка на той час була вагітна, збиралися проїхати в аптеку та за продуктами. Коли вони підійшли до автомобіля, то за кермо сіла дружина, так як у нього була зламана рука і накладено громіздкий гіпс від плеча до кісті руки, але вони ще не їхали, а лише завели автомобіль та стояли на місці. В цей час до них під`їхали працівники поліції та спочатку сказали, що терміново розшукують схожу машину, що у них є орієнтування на такий автомобіль, та попросили надати документи, але, після того, як дружина надала документи на автомобіль, в тому числі і його права, працівники поліції перевіривши їх, та з`ясувавши, що з ними все в порядку, запропонували йому проїхати на огляд до лікаря. Він погодився пройти огляд на місці, однак вони сказали, що у них не має приладу «Драгер», тому потрібно їхати до медичного закладу, але їхати на огляд до лікаря він відмовився, бо не перебував за кермом, що можуть підтвердити свідки - його сусіди та його дружина.

Такі пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з поясненнями допитаної у суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 , з яких вбачається, що саме вона була за кермом автомобіля, оскільки її чоловік ОСОБА_1 мав травму, у нього був перелом кістки лівого плеча зі зміщенням і у нього був перегіпсований весь тулуб з лівою рукою, та вже випив пляшку пива. Коли до них під`їхали працівники поліції, то автомобіль ще не рухався, вона тільки сіла за кермо та завела автомобіль. Працівники поліції сказали, що у них є орієнтування на такий автомобіль та попросили надати документи, і вона надала документи на автомобіль, в тому числі і права чоловіка, а її прав вони не вимагали. Після того, як працівники поліції перевірили документи та переконавшись, що вони у порядку, вони запропонували чоловікові пройти огляд у лікаря, але він відмовився, так як не був за кермом. Тоді вони зупинили двох свідків та запросили їх до свого автомобіля, які, пробувши там недовго, вийшли та пішли в сторону Києва. До їх автомобіля свідки взагалі не підходили, але вони бачили, що вона сиділа за кермом автомобіля. Вона взагалі весь час сиділа в автомобілі за кермом і з нього не виходила, так як була вагітна, рознервувалася і їй стало зле. Також зазначила, що вона казала працівникам поліції, що за кермом була саме вона, а не її чоловік, але вони не стали її слухати, та наполягали, що за кермом був саме її чоловік, а не вона, та що суд в усьому розбереться.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вбачається, що 03.04.2020 року по вул. Кленова, 58-Е в с. Гатне, вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, та у їх присутності водій автомобіля Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку та тесту на приладі Драгер.

Проте, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або з ознаками такого, у матеріалах справи не має.

При цьому, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Керування ж транспортним засобом слід розуміти як виконання

функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під

час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, будь-яких доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, на момент звернення до нього працівників поліції з пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння, як то зафіксований відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції таскладені щодо нього постанови чи інші протоколи за порушення вимог ПДР, до матеріалів справи не додано, а інспектор патрульної поліції Музиченко В.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення, та свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , незважаючи на неодноразові виклики, до суду апеляційної інстанції не з`явились, і свідчень про протилежне суду не надали.

При цьому з наданої ОСОБА_1 виписки з медичної картки стаціонарного хворого №1713 від 23.03.2020 року, що видана "Васильківською центральною районною лікарнею", слідує, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.03.2020 року по 23.03.2020 року з приводу: травматичного вивиху лівого плеча та перелому в/горбка лівої плечової кістки зі зміщенням, у зв`язку з чим йому, окрім іншого, накладено гіпсову пов`язку та рекомендовано, в тому числі іммобілізація до 4 тижнів, що не лише підтверджує пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , але й ставить під сумнів факт можливості керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 в такому стані, а докази протилежного, як зазначалось вище, в матеріалах справи відсутні.

Отже, оскільки матеріалами справи не підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під час цього мав ознаки такого, то у нього і не виникало обов`язку проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а його відмова від проходження такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, адже не підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.