ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/289/20 Справа № 179/40/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 17 грудня 2019 року близько 13.00 год. за місцем свого мешкання не займалася вихованням свого сина ОСОБА_2 , внаслідок чого останній здійснив дрібну крадіжку двох качок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови районного суду, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою, та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що не була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, а тому була позбавлена можливості приймати участь у судовому засіданні та надавати особисті пояснення.

Зазначає, що по сусідству з її мешканням проживає сім`я ОСОБА_3 . Біля дому ОСОБА_3 в ОСОБА_1 у власності перебуває земельна ділянка на якій остання посіяла пшеницю.

Вказує на те, що через безвідповідальне та халатне відношення ОСОБА_4 по недогляду за своєю птицею, між ними постійно виникали суперечки, оскільки качки, які належать ОСОБА_3 випасалась на ділянці ОСОБА_1 та постійно псували її врожай.

Зазначає, що 17 грудня 2019 року вона разом зі своїм співмешканцем займались ремонтом по своєму господарству, тому вона попросила свого сина ОСОБА_5 охороняти їхнє майно, а саме озиму пшеницю. Син декілька разів проганяв качок. Після цього він кинув палицю, в результаті чого одна качка померла.

Вважає, що працівники поліції невірно кваліфікували дії її сина.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, а також про своєчасне направлення копії постанови суду на адресу ОСОБА_1 - матеріали справи не містять.

За таких обставин апелянт пропустила строк на оскарження постанови суду з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді, передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак вищезазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані не були, зокрема суддя не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про існування події та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 291743 від 17.12.2019 року, 17 грудня 2019 року близько 13.00 год. за місцем свого мешкання не займається вихованням свого сина ОСОБА_2 , внаслідок чого останній здійснив дрібну крадіжку двох качок.

Як вбачається з матеріалів, 17.12.2019 року о 13:35 зі служби 102 до Магдалинівського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі заяви про вчинення злочину від гр. ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_6 викрали трьох качок.

Відповідно до листа Т.в.о. начальника Новомосковського ВП МВП в Дніпропетровській області Єрмоленка О. ознак кримінального правопорушення не було виявлено, а матеріали по даному факту були списані до справи згідно Закону України Про звернення громадян, про що складено та затверджено вмотивований висновок від 17.12.2019 року.

Отже, підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП щодо ОСОБА_1 не було, а тому дії працівників поліції суд апеляційної інстанції вважає неналежними та необґрунтованими.

Так, ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Проте і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції повинен був вказати, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 .

Також, дані про подію, зокрема час, місце, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються неповнолітніх дітей.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, визначив її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

На підставі викладеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року- скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко