КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/134/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Охмана О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Охмана О.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року,

ОСОБА_1 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі, що становить 384 грн. 20 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 13.11.2019 року о 00 год. 50 хв. в м. Києві по просп. Академіка Глушкова, 8-в, керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає ситуації. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Тобто, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим порушив ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Охман О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2019 року щодо ОСОБА_1 , а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що не погоджується із постановою суду у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, не повним і однобічним дослідженням письмових доказів по справі.

Зокрема, як звертає увагу апелянт, у рапорті зазначено, що працівниками патрульної поліції було виявлено транспортний засіб Тойота д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого порушив правила дорожнього руху, а саме керував ТЗ з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9 в) ПДР України, проте, на думку апелянта, викладене не відповідає дійсності, так як номерний знак освітлювався у зв`язку з чим працівники поліції порушили вимоги ст. 35 Закону України про поліцію, оскільки працівники поліції водія за порушення п. 2.9 в) ПДР України до відповідальності не притягували, так як це порушення було вигадане.

Крім того, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб водій має пройти огляд на вимогу поліцейського, у зв`язку з чим, як вважає апелянт, звинувачення є незрозумілим, адже воно складається з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не зазначено), і таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння, чи у відмові від проходження огляду (не відомо якого).

Також апелянт зазначає про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими, а також те, що водій відмовився від такого огляду, і не зазначено у протоколі, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

З приводу пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_1 вказує на те, що ці пояснення не можуть бути доказом, так як вони надруковані заздалегідь самими поліцейськими, і є великі сумніви у тому, що саме ці особи були присутні на місці і давали ці пояснення, так як вони є шаблонними і не несуть доказової бази і вільних викладів пояснень свідків, що свідчить, як вважає апелянт, про порушення поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння та відсутність такого огляду і підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Вказує апелянт і на відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що також свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а також матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування іншій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

На думку апелянта, посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, не ґрунтується на законі, адже цей пункт передбачає відмову проходження огляду на стан сп`яніння саме водіїв.

Крім того, як вважає апелянт, при розгляді справи, суд першої інстанції не повністю дослідив докази, а саме не допитав свідків і не дослідив диск, що призвело до неповноти дослідження доказів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Охмана О.В., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_4 ; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги його захисника, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що останній, будучи особою, яка, як прямо передбачено законом, керуєтранспортним засобом, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки відповідна вимога поліцейського щодо проходження такого огляду може стосуватися не будь-якої особи, яка знаходиться в транспортному засобі або біля нього, а лише водія, який керував цим транспортним засобом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 255946 від 13 листопада 2019 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він не містить достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, керував автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_2 .

Зокрема, крім посилання у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що водій ОСОБА_1 керував ТЗ Тоyота Corolla н/з НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з боді-камери АА00035, не містять жодних об`єктивних даних не лише про рух вказаного вище автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а й про наявність передбачених законом підстав для його зупинки працівниками поліції.

Що ж стосується рапорту поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, до вказаний документ взагалі не може розцінюватись як доказ по справі, оскільки складання такого рапорту не передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Більш того, під час апеляційного розгляду пояснення ОСОБА_1 про те, що поліцейські не зупиняли його транспортний засіб, оскільки він був припаркований біля заправки задовго до того, як туди під'їхав автомобіль патрульних, не тільки не були спростовані, а навпаки, знайшли своє підтвердження, оскільки свідок ОСОБА_4 , яка працювала в кафе на заправці за адресою: АДРЕСА_2 у ніч з 12 на 13 листопада 2019 року, та яку було допитано за клопотанням захисника, підтвердила той факт, що ОСОБА_1 зайшов до кафе і замовив чай приблизно за 15 хвилин до того, як на заправку під`їхали поліцейські.

З огляду на вищенаведені обставини, працівники патрульної поліції не мали законних підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в даному конкретному випадку він не був водієм, а відповідно до вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, такому огляду підлягають лише водії.

Факт знаходження ОСОБА_1 біля автомобіля, який не рухався, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що він керував або почав керувати цим автомобілем, не давав поліцейським підстав, у разі виявлення у нього ознак будь-якого сп`яніння, не тільки для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, а й для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в цьому випадку він не може бути визнаний суб`єктом відповідальності за відмовувід проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи до уваги вказані обставини, а також той факт, що ні поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ні свідки у присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, не з'явилися до суду апеляційної інстанції для дачі пояснень та не повідомили суд про поважні причини своє неявки, суд вважає, що оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції може нести лише водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, а не особа, яка лише знаходилася в транспортному засобі або була біля нього.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Охмана О.В. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Охмана О.В. задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Валігура Д.М.