Номер провадження: 33/813/404/20
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Мандрик В. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Мандрика В.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Відповідно до зазначеної постанови суду, 07.12.2019 року о 03 год. 05 хвилин ОСОБА_1 на вул. Дача Ковалевського в м. Одесі керував автомобілем «Смарт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей та обличчя, та, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду, вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на те, що у протоколі поліцейський не зазначав конкретних дій особи щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння та не вказав, що відмова була висловлена на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі. Крім того, в протоколі не описано суті скоєного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів про відсторонення його від керування транспортного засобу, з огляду на те, що інспектор патрульної поліції вважав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення та винність особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №278006 від 07.12.2019 року (а.с.2), відповідно до змісту якого ОСОБА_1 керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків;

- письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3, 4), з яких видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» та огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;

- відеозапис нагрудної камери працівника поліції, відзнятий на місці зупинки водія, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с. 6).

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до приписів якого, водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував, що після відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» та в медичному закладі працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення, вилучено водійське посвідчення та його було відсторонено від керування, а керування його автомобілем передано іншій особі ОСОБА_4 (а.с. 1, 5).

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є безпідставними з огляду на таке.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд не надав правової оцінки тій обставині, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не за наявність ознак алкогольного сп`яніння, а також про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення незрозуміло сформульована суть порушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у протоколі чітко зазначено про керування автомобілем «з явними ознаками алкогольного сп`яніння» та відмову від проходження огляду та стан такого сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів про відсторонення його від керування транспортного засобу, з огляду на те, що інспектор патрульної поліції вважав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, також не відповідає дійсності, адже у матеріалах справи (а.с. 5), наявне зобов`язання громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що керування автомобілем передано ОСОБА_4 .

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року, відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: В.О.Мандрик