Справа № 314/741/20
Провадження № 3/314/381/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2020 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 14.02.2020 року о 08 годині 05 хвилина, гр. ОСОБА_1 , на а/д Запоріжжя Донецьк, 20 км, керував автомобілем ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_1 , на перехресті з вулицею Центральною в селі Матвіївка, при зміні напрямку руху, повороту ліворуч, не впевнився в безпечності маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENZ VITO» державний номер НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі технічно пошкоджені.

Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062836 від 14.02.2020 року.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.1, 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що він під`їжджаючи до перехрестя з дозволеною швидкістю для руху, завчасно увімкнув сигнал лівого повороту, при цьому ніяких перешкод, в тому числі і автомобілів, які б заважили йому здійснити поворот він не бачив, але під час маневру повороту ліворуч відчув удар.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062836 від 14.02.2020 року, громадян ОСОБА_1 , на а/д Запоріжжя Донецьк, 20 км, керував автомобілем ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_1 , на перехресті з вулицею Центральною в селі Матвіївка, при зміні напрямку руху, повороту ліворуч, не впевнився в безпечності маневру,в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENZ VITO» державний номер НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному напрямку.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в певних діях (бездіяльності) водія, якими порушується відповідний пункт ПДР України, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП. Це випливає зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, яка по своїй суті є відсилочною до Правил дорожнього руху України.

В свою чергу, межі розгляду справи про адміністративне правопорушення визначені відповідними обставинами, які зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, що випливає з положень ст.ст. 254, 256 КУпАП, за які суд, розглядаючи кожну таку справу, не може виходити, самостійно змінюючи суть правопорушення, зокрема, об`єктивну сторону інкримінованого в провину складу адміністративного правопорушення.

В цьому випадку в провину ОСОБА_1 інкримінується те, що він, при зміні напрямку руху, повороту ліворуч, не впевнився в безпечності маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався позаду в попутному напрямку, чим порушив п.п. 13.1, 12.1, 2.3 «б» ПДР України, в чому і полягає об`єктивна сторона його діяння та відповідно інкриміноване в провину порушення конкретного пункту ПДР України (іншими словами згідно викладених в протоколі обставин, порушення водієм п.п. 13.1, 12.1, 2.3 «б» ПДР України перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП).

Так, п. 2.3 «б» ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження перевищення ОСОБА_1 швидкості руху.

Крім того, п. 1.10 ПДР визначено, що безпечна дистанція відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру; безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що вказані правила безпідставно ставляться в вину ОСОБА_1 та не регулюють обов`язки, які повинен був виконувати останній в даній дорожній обстановці.

Відтак, враховуючи, що в діях водія ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона саме інкримінованих йому в провину діянь, які полягають в порушенні п.п. 13.1, 12.1, 2.3 «б» ПДР України, які б перебували в причинному зв`язку з подією ДТП, саме за наведених в протоколі обставин (при зміні напрямку руху, повороту ліворуч, не впевнився в безпечності маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався позаду в попутному напрямку), провадження в справі слід закрити.

Закриваючи провадження в справі, суд виходить і з того, що жоден з досліджених в судовому засіданні інших доказів (протокол, схема ДТП, письмові пояснення, фотознімки) не спростовує зазначених висновків суду і не доводить наявності в діях водія ОСОБА_2 саме порушення п. 13.3 ПДР України, як такого, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

З аналізу цих міжнародних правових норм, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд, -

постановив:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя В.О. Кіяшко

31.03.2020