Категорія:ст.44-3 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на його накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 12.10.2020 о 10:09 год., в м. Луцьку по вул. Рівненська, здійснював міське перевезення пасажирів на транспортному засобі БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, визначених у реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме: у кількості 34 пасажира при дозволених 19, чим порушив вимоги п. 1 абз. 1 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 та пп. 7 п. 3 абз. 1 Постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи факт вчинення ним адміністративного правопорушення, вважає постанову судді в частині накладеного стягнення необґрунтованою. Посилається на те, що вину у вчиненому він визнає повністю, щиро розкаюється, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, його дружина ніде не працює. Вважає вказані обставини такими, які дають підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу. Просить постанову судді скасувати та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ПП ОСОБА_3 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновки судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Щодо доводів апелянта про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП, з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ПП ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Положення ст.ст.23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачу його матеріалів на розгляд трудового колективу , апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами

Підпунктом 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зазначено, що перевезення пасажирів дозволено в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Відповідно до вимог ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП.

Також апеляційний суд враховує, що невиконання останнім вимог закону, ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у салоні автобусу.

Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знадяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суддею повно з`ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які на думку апелянта, могли вплинути на законність судового рішення.

Таким чином, вважаю, що суддя правильно встановив фактичні обставини справи та належним чином обґрунтувавши своє рішення правильно кваліфікував дії правопорушника за ст.44-3 КУпАП й наклав на нього визначене цим Кодексом адміністративне стягнення.

Підстав для зменшення стягнення немає, оскільки воно призначено в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов