ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4888/19 Суддя суду 1 інстанції: Кононихін Н.Ю.
Провадження № 33/818/211/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Нікольського О.М. розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1995 року народження, громадянин України, мешканець с. Лісне Харківської області

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 153 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Суддею зазначено, що 07.12.2019 року о 23 год. 50 хв. по автодорозі Харків-Щербаківка 9 км. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку подаваємо світловим ката фотом та свистком, був зупинений с. Лісне вул. Молодіжна, 3, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження цієї постанови, посилаючись на те, що він в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, вказана постанова ним не отримана. Про постанову він дізнався 09.01.2020 року від свого адвоката, який ознайомився з матеріалами справи.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

В протоколі (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що 07.12.2019 року о 23 год. 50 хв. по автодорозі Харків-Щербаківка 9 км. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку подаваємо світловим ката фотом та свистком, був зупинений с. Лісне вул. Молодіжна, 3, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України.

Проте це спростовується матеріалами справи.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

В ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Проте, в матеріалах справи відсутні їх пояснення про порушення ОСОБА_1 п. 2.4 ПДР України, а маються лише пояснення про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Не встановлено судом чи були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 очевидцями адміністративного правопорушення, чи зафіксували вони факти відмови ОСОБА_1 від підпису протоколу.

Та чи був ОСОБА_1 водієм відповідно до п. 1.10 ПДР України.

Крім того, посвідчення водія в нього не вилучалось.

Таким чином судом першої інстанції допущено неповноту та однобічність при розгляді справи.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи по суті є неможливим. З цих же підстав в стадії апеляційного розгляду не можуть бути перевірені доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Отже, матеріали справи містять недоліки, які судом першої інстанції залишені поза увагою.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 247,278,280,283,284 КУпАП і п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, суддя місцевого суду не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з`ясував належним чином, обставини справи зокрема шляхом допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , витребування письмових доказів та за необхідності, призначення експертизи, обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Суб`єктивні висновки суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_1 доказана в повному обсязі, не підтверджено матеріалами справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП належним чином не мотивований. А відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є також обґрунтованими.

Крім того, постановою Дергачівського районного Харківської області від 18.02.2020 року закрито провадження у відношенні ОСОБА_1 за порушення ним ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу серії ДПР18 №390498 від 08.12.2019 року, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У вказаній постанові зазначено, що на момент, коли поліцейські поїхали із двору будинку ОСОБА_1 протоколі у відношенні нього за ст. 122-2 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще не були складені, а зазначена інформація, що ОСОБА_1 нібито відмовився підписувати ці протоколи та відмовився надавати пояснення - не відповідає дійсності.

Наведене вище спростовує попередні висновки суду першої інстанції викладені в Постанові Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко