ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Морозова В.Ю.

( в режимі відеоконференції з Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг)

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД№ 286776, 25 грудня 2019 року о 09 год. 30 хв. в м. Миколаєві, на вул. Адміральській, 29 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai ix35, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з інкримінованим йому правопорушенням не згоден, свою провину не визнавав, а матеріали справи та складений відносно нього протокол містять чисельні порушення, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та прийнято необґрунтоване рішення. Так, судом не були допитані свідки правопорушення, працівники патрульної поліції, хоча їх пояснення мають важливе значення для встановлення обставин правопорушення, крім того безпідставно відмовлено в допиті в якості свідка його дружини.

Вказує, що суддею проігноровано той факт, що у протоколі складеному відносно нього в показах свідків не міститься інформації яка б підтверджувала відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, пройшов його та після проходження тесту на стан сп`яніння було встановлено, що він тверезий (виписка №3272, результат дослідження № 5952).

Зазначає, що судом не надано йому можливості реалізувати своє право на захист.

Зауважує, що в порушення вимог ст.283 КУпАП суддя при постановленні рішення не зробив посилання ні на одну норму законодавства України та практику Європейського суду.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості стосовно того, чи притягувався він протягом року до адміністративної відповідальності та чи отримував він посвідчення водія.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонованому йому пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , суддею, у відповідності з вимогами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 286776 від 25.12.2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актом огляду на стан сп`яніння, та відеозаписом обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду першої інстанції 25 грудня 2019 року о 09 год. 30 хв. в м. Миколаєві, на вул. Адміральській, 29 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai ix35, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до яких, 25.12.2019 року вони були запрошені в якості свідків та в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки, також водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. При цьому водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі.

Апеляційний суд критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надані ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, про те що в їх присутності водій ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони спростовуються інформацією, яка міститься на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції з якої вбачається, що інспектори патрульної поліції, в присутності зазначених свідків, протягом тривалого часу пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Drager або в медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 , в їх присутності спочатку відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медзакладі, намагаючись затягувати час, заявляв що пройде огляд, виключно після прибуття групи та складення матеріалів щодо вимагання хабаря.

Вирішуючи питання щодо доводів апелянта про спрощений підхід до розгляду справи та необхідність допиту в суді свідків, слід зазначити, що у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована лише відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не заперечує і сам апелянт, а тому є безпідставним його твердження про те, що відсутність їх допиту зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді.

За такого, доводи апеляційної скарги, про те що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння та порушення працівниками поліції його прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, та спростовуються вищезазначеним відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на якому зафіксована вся процедура, щодо пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння та складання протоколу, з якого вбачається, що інспектори патрульної поліції, в присутності двох свідків, роз`яснивши ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, протягом тривалого часу пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Drager на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано послався на зазначені вище докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суддею вірно не взято до уваги, як належний доказ надану ОСОБА_1 виписку з медичної картки амбулаторного хворого № 3272 та результат токсикологічного дослідження № 5952. Так, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 9 розділу 2 Інструкції визначено, що результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров`я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 22 розділу 3 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсним.

Оскільки, надана апелянтом виписка, складена у відсутності поліцейського, після сплину часу, протягом якого необхідно пройти огляд на стан сп`яніння, висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння вважаються недійсними.

За такого, апеляційний суд вважає, що суддею обґрунтовано не прийнято до уваги надану ОСОБА_1 виписку з медичної картки амбулаторного хворого № 3272, оскільки зазначена виписка не є належним та допустимим доказом, і не може бути прийнята до уваги при прийнятті рішення.

Відсутність в матеріалах справи відомостей стосовно того, чи притягувався ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності та чи отримував він посвідчення водія не є безумовною підставою для скасування постанови, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях особи, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на те посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну та обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.