КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/512/2020 Постанова винесена суддею Павленко О.О.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участю: ОСОБА_3 . , прокурорів Шайтанової М.Г. та Кузьо Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_3 , обіймаючи до 28 грудня 2018 року посаду головного державного інспектора відділу розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації управління обслуговування платників Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі ГУ ДФС у Київській області), будучи державним службовцем категорії «В» та маючи спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи ІІІ рангу, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до ст. 172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон), в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, в установлений законом термін не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у зв`язку з набуттям права власності на квартиру, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_3 просить постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 28.12.2018 вона припинила діяльність в державній установі, подала дві декларації відповідно до ст. 45 Закону: 27.12.2018 - перед припиненням діяльності та 03.03.2019 - після припинення діяльності, хоча після припинення діяльності взагалі не повинна була подавати декларацію, оскільки ні під час службової діяльності, ні після 29.12.2018 не належала до осіб, зазначених в підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, які відповідно до абзацу 2 п. 2 ст. 45 Закону повинні подавати декларацію після припинення діяльності. Оскільки з 28.12.2018 вона не була державним службовцем, а відтак і особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з цього часу вона не могла належати до суб`єктів декларування у 2019 році.

Крім того, ОСОБА_3 посилається на те, що вона не належала до суб`єктів декларування, на яких поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, оскільки відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 52 Закону положення цієї норми застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне становище, а також, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до ст. 50 цього Закону, а вона таких посад не займала та з 28.12.2018 припинила державну службу.

Як зазначає ОСОБА_3 судове рішення про визнання її винуватою у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, постановлене судом виключно на основі роз`яснення НАЗК, всупереч ст. 92 Конституції України, згідно якої закон має вищу юридичну силу, за наслідками розгляду протоколу, який оформлений неналежним чином та неналежним суб`єктом (відсутні матеріали щодо дій НАЗК), у зв`язку із оформленням договору купівлі-продажу, який укладався 04.02.2019, але сплачена за ним сума є меншою за 50 прожиткових мінімумів, що прописано в самому договорі. При цьому звертає увагу на те, що за договором купівлі-продажу нею було сплачено лише 10 143 грн. 18 коп., водночас прокурор до протоколу не долучив фінансових документів (чеки, банківські платежі тощо) про те, що саме нею були здійснені платежі у 2016 і 2019 роках, адже платіж у 2016 році був здійснений іншою особою.

За вказаних обставин, ОСОБА_3 стверджує, що обов`язку, передбаченого ст. 52 Закону щодо повідомлення Національного агентства у разі суттєвої зміни у майновому стані, у неї взагалі не виникало, бо вона не є суб`єктом декларування у 2019 році у зв`язку з припиненням з 28.12.2018 державної служби, тому вимог Закону вона не порушила і в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, вислухавши заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_4 , не дотримав.

Як убачається з матеріалів справи, стосовно ОСОБА_3 старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу № 3 управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Троян О.А. 03.06.2019 було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_3 , обіймаючи до 28 грудня 2018 року посаду головного державного інспектора відділу розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації управління обслуговування платників ГУ ДФС у Київській області, будучи державним службовцем категорії «В» та маючи спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи ІІІ рангу, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до ст. 172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, в установлений законом термін не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у зв`язку з набуттям права власності на квартиру (придбанням 04.02.2019 квартири), чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя Подільського районного суду м. Києва за результатами розгляду вказаного протоколу висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, формально, без розкриття змісту, обґрунтував даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення, рапортах співробітників поліції, деклараціях ОСОБА_3 , роздруківці із сайту Єдиного державного реєстру декларацій, інвестиційному договорі від 16.02.2016 та договорі купівлі-продажу квартири, документах із особовою справи ОСОБА_3 та в поясненнях останньої.

Крім того, суддя хоча і виклав у постанові позицію ОСОБА_3 , яка стверджувала про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, проте ніякої оцінки її запереченням на вказані в протоколі обставини не надав та її доводи не спростував.

Однак висновок судді місцевого суду в постанові про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, доводиться доказами у справі, є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Виходячи з обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_3 полягали у неповідомленні про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв`язку з набуттям 04.02.2019 права власності на квартиру, що охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у разі, якщо у ОСОБА_3 винив обов`язок виконати вимоги ч. 2 ст. 52 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року, правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за вказаною нормою настає, зокрема у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

За змістом примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року (в редакції станом на 01.04.2019) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року (в редакції станом на 01.04.2019) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року (в редакції станом на 01.04.2019) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема:

пункт 1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

а) Президент України, Голова Верховної Ради України, його Перший заступник та заступник, Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр України, віце-прем`єр-міністри України, міністри, інші керівники центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, та їх заступники, Голова Служби безпеки України, Генеральний прокурор, Голова Національного банку України, Голова та інші члени Рахункової палати, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Голова Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим;

б) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови;

в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування;

г) військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки;

ґ) судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді);

д) особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України;

е) посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи;

є) члени Національного агентства з питань запобігання корупції;

ж) члени Центральної виборчої комісії;

з) поліцейські;

и) посадові та службові особи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим;

і) члени державних колегіальних органів;

пункт 2) особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку;

в) представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, інші особи, які входять до складу конкурсних комісій, утворених відповідно до Закону України "Про державну службу", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", громадських рад, рад громадського контролю, що утворені при державних органах та беруть участь у підготовці рішень з кадрових питань, підготовці, моніторингу, оцінці виконання антикорупційних програм, і при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої цієї статті;

пункт 5) фізичні особи, які:

отримують кошти, майно в рамках реалізації в Україні програм (проектів) технічної або іншої, в тому числі безповоротної, допомоги у сфері запобігання, протидії корупції (як безпосередньо, так і через третіх осіб або будь-яким іншим способом, передбаченим відповідною програмою (проектом);

систематично, протягом року, виконують роботи, надають послуги щодо імплементації стандартів у сфері антикорупційної політики, моніторингу антикорупційної політики в Україні, підготовки пропозицій з питань формування, реалізації такої політики, - якщо фінансування (оплата) таких робіт, послуг здійснюється безпосередньо або через третіх осіб за рахунок технічної або іншої, в тому числі безповоротної, допомоги у сфері запобігання, протидії корупції;

є керівниками або входять до складу вищого органу управління, інших органів управління громадських об`єднань, інших непідприємницьких товариств, що здійснюють діяльність, пов`язану із запобіганням, протидією корупції, імплементацією стандартів у сфері антикорупційної політики, моніторингом антикорупційної політики в Україні, підготовкою пропозицій з питань формування, реалізації такої політики, та/або беруть участь, залучаються до здійснення заходів, пов`язаних із запобіганням, протидією корупції.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року (в редакції станом на 01.04.2019) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

При цьому за змістом положень ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року (в редакції станом на 01.04.2019) суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 відповідно до наказу № 1046-о від 11.12.2018 начальника ГУ ДФС у Київській області припинила державну службу та звільнена 28.12.2018 з посади головного державного інспектора відділу розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації управління обслуговування платників ГУ ДФС у Київській області за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, ч. 3 ст. 86 Закону України «Про державну службу»(а.с.59).

За вказаних обставин, виходячи із системного тлумачення низки положень Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року (в редакції станом на 01.04.2019), в тому числі вимог ст. 1, ч. 1 ст. 3, ст. 45, ч. 2 ст. 52 Закону, у ОСОБА_3 , яка припинила державну службу 28.12.2018, з моменту втрати статусу державного службовця, тобто особи, уповноваженої на виконання функцій держави, припинився і обов`язок повідомляти НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, як це передбачено ч. 2 ст. 52 вказаного Закону. На неї Закон України "Про запобігання корупції" як на особу, яка припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, поклав лише обов`язок наступного року після припинення діяльності подати декларацію за минулий рік, тобто за період з 01 січня по 31 грудня 2018 року включно, де повинні бути вказані, серед іншого, всі зміни у її майновому стані, які відбулися виключно протягом звітного періоду (2018 рік), а не в подальшому (відповідно до протоколу 04.02.2019 у зв`язку з набуттям права власності на квартиру) після припинення державної служби.

Отже в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду не виконав вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Разом із цим, інші доводи ОСОБА_3 , які стосуються процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та оцінки тих документів, які були долучені до протоколу, за вказаних обставин, апеляційним судом не досліджуються.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що під час апеляційного розгляду за обставин, викладених у протоколі та постанові судді місцевого суду, встановлена відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді місцевого суду - скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко