П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2020 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкопляс О. П. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, до адміністративної відповідальності притягувався, а саме: 05 січня 2020 року БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП складено протокол серії ОБ №184132 за ч.1 ст.130 КУпАП 05.02.2020року винесено постанову про накладення штрафу 10200грн, з позбавленням права керування на рік, 08 травня 2020 року БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП складено протокол серії БД №291598 за ч.2 ст.130 КУпАП- 01.06.2020року винесено постанову про закриття на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, 25 травня 2020 року БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП складено протокол серії ДПР18 №524672 за ч.2 ст.130 КУпАП- 04.08.2020року винесено постанову про закриття на підставі п.6 ч.1 ст.247КУпАП, 25 червня 2020 року БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП складено протокол серії ДПР18 №524923 за ч.2 ст.130 КУпАП-26.08.2020року винесено постанову про закриття провадження по справі.

за ст.130 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

26 листопада 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.2КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№353064 від 18 листопада 2020 року, ОСОБА_1 , 18 листопада 2020 року о 00 год. 02 хв. в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе біля буд.16, керував автомобілем марки «DAEWOO FSO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога на що водій категорічно відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , з`явився. ОСОБА_1 , свою провину не визнав, пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення працівники поліції склали з порушенням законодавства. Порушено вимоги ст.256КУпАП. Працівник поліції не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння. Направлення для проходження огляду на стан сп`яніння йому не надавався, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , оглянувши в судовому засіданні диск з нагрудної камери, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст.130 ч.2 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735). За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Направлення на огляд водія на стан спяніння у матеріалах справи про адміністративне правопорушення працівником поліції не підписане.

Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення

працівником поліції в якості ознак сп`яніння зазначено ознаки наркотичного сп`яніння: (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя.). Однак, згідно п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Пунктом 3 розділу І вищевказаної Інструкції, передбачені ознаки наркотичного сп`яніння і до вказаних ознак «зіниці очей, що не реагують на світло» не віднесені взагалі.

Зазначення вказаних в протоколі ознак є лише певним проявом суб`єктивного сприйняття працівника поліції, на якого і покладено збирання доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, і саме посилання працівника поліції на існування у особи певних ознак не може вважатись достатнім для достовірного встановлення даної обставини у контексті як заперечень особи, яка притягається до відповідальності, так і без наявності сукупності інших належних і допустимих доказів, що виходять від поза будь-якими сумнівами неупереджених осіб. Крім того, жодних посилань на наявність у ОСОБА_1 , ознак, зокрема зазначених у протоколі, які б в контексті визначених вищевказаною Інструкцією ознак, вказували б на перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, а також на проведення досліджень поліцейськими цієї обставини у присутності свідків відносно ОСОБА_1 , пояснення свідків не містять. З огляду на вищезазначене суд критично ставиться до викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак, зазначених в якості ознак наркотичного сп`яніння.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за змістом зазначених пояснень, були запрошені органом поліції в якості свідків. У випадку пояснень, відібраних від свідків, інформації щодо документів, на підставі яких було встановлено особу даних свідків, не зазначено. Певні сумніви також викликають самі письмові пояснення вищезазначених свідків які були відібрані на попередньо підготовленому бланку, який містить вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130КУпАП, зокрема відносно способу вчинення протиправного діяння особою та порядку проведеного огляду на місці. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже надання свідкові для заповнення пояснень в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а також визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Таким чином співробітниками поліції не було достовірно встановлено особу свідків, оскільки жодних відомостей про надання останніми певних документів на підтвердження особи ані матеріали справи, ані відповідні пояснення не містять.

За таких обставин відібрані від невстановленої особи пояснення, що долучені до матеріалів справи, не можна вважати доказом належного виконання приписів ст. 266 КУпАП. Таким чином, враховуючи недоведеність факту встановлення особи одного із свідків та вищевказані недоліки долучених до матеріалів справи пояснень, обставина виконання працівниками поліції вимог статті 266 КУпАП щодо присутності двох свідків не знаходить свого підтвердження.

Згідно вимог ч. 5 ст. 266КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений із порушенням чинного порядку, визнається недійсним.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи те, що при розгляді справи доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого ч.2 ст.130КпАП України не було встановлено, а за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, звертаючи увагу на те, що дії працівників поліції щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є протиправними та були позбавлені ознак законності з огляду на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу, відсутність у ОСОБА_1 , ознак сп`яніння, незалучення із метою присутності при проведенні процедури огляду двох свідків, задокументована відмова від проходження огляду зроблена під впливом оманливої інформації працівників поліції, суд вважає що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2ст. 130КпАП України.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збіру провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею)постанови та про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Строк предявлення постанови до виконання-три місяці.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.32КУпАП, а також постанов прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. П. Шовкопляс