КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/166/2020 Постанова винесена суддею Хоменко В.С.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисників Шевченка М.М., Боруха С.В., представників другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 - адвокатів Волощука В.В., Москалюк Т.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шевченка М.М. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, з незакінченою вищою освітою, неодруженої, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 рокуОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 14 жовтня 2018 року о 14 год. 38 хв. по вул. Столичне шосе в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, а саме не вжила заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для учасників руху, об`їзду перешкоди, у населеному пункті рухалась зі швидкістю 101,25 км/год., чим перевищила встановлену швидкість руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 2.3 (д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Шевченко М.М., вважаючи постанову суду незаконною внаслідок ухвалення її за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 швидкість руху не перевищувала, а ДТП сталося внаслідок порушень, допущених водієм ОСОБА_2 .

При цьому зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , при описі установлених обставин справи, а саме рух транспортного засобу ОСОБА_1 зі швидкістю 101,25 км/год., йде посилання на Висновок №45 експертного автотехнічного дослідження від 19.06.2019 року, який було складено на замовлення ОСОБА_2 , проте посадова особа, яка склала даний протокол, не провела повного та всебічного дослідження обставин справи, а фактично виклала позицію експерта по даному ДТП, не звертаючи уваги на інші встановлені факти.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не приймала участі у судових засіданнях при розгляді даної справи, та відповідно була позбавлена можливості надати свої пояснення по обставинам справи, однак суд першої інстанції при винесені постанови взяв до уваги лише позицію другого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника, чим надав перевагу одним доказам перед іншими, замість того, щоб оцінити їх в сукупності, та прийшов до необ`єктивних висновків, та допустив формалізований підхід до розгляду справи.

Крім того, вказує на те, що суд мав критично віднестися до висновку експертного автотехнічного дослідження №45 від 19.06.2019 року, оскільки він був замовлений іншим учасником ДТП, при цьому експерт використовував ті матеріали по ДТП, які йому надав ОСОБА_2 , що ставить під сумнів їх повноту та об`єктивність, оскільки як вбачається зі змісту експертного дослідження, більшість його висновків побудовані саме на відеозаписі з місця ДТП, та його по кадровому розбиттю, проте належним чином не надано жодної оцінки поясненням водіїв, свідка, рапорту з місця ДТП, протоколу огляду місця ДТП, характеру ушкоджень транспортних засобів тощо.

При цьому зазначений відеозапис не був окремо досліджений під час судового розгляду, а суд суто покладався на об`єктивність згаданого висновку тим самим не звернувши увагу на його недоліки, а саме те, що на відеозаписі не видно весь зазначений у висновку шлях руху автомобіля «Тойота» під керуванням ОСОБА_1 , сам відеозапис був зроблений не на спеціалізований технічний засіб, а на звичайну камеру відео спостереження, що за своїми якісними та технічними характеристиками не пристосована для швидкісної зйомки, що підтверджується «уривчастим» відтворенням відеозапису.

Крім того, згідно рапорту з місця зіткнення автомобілів, ДТП сталося внаслідок не надання переваги в русі водієм ОСОБА_2 , про що також зазначено і в поясненнях водія ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 , проте єдиним підтвердженням вини ОСОБА_1 , окрім висновку експертного дослідження, є пояснення водія ОСОБА_2 , який лише на підставі свого внутрішнього переконання вважав, що ОСОБА_1 рухалася зі швидкістю 100 км/год.

За таких обставин, вважає, що при розгляді даної справи було застосовано спрощений підхід, при цьому висновки суду першої інстанції не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, які повністю підтверджують винуватість іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 .

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не приймала участі у судовому засіданні через невручення їй судової повістки, яка повернулася до суду, також ОСОБА_1 не отримувала і оскаржувану постанову, докази її направлення в матеріалах справи відсутні, копію якої адвокатом було отримано при ознайомленні з матеріалами справи лише 16.10.2019 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника Шевченка М.М., представник ОСОБА_2 - адвокат Волощук В.В., вважаючи постанову суду законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та її захисників Шевченка М.М., Боруха С.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення представників ОСОБА_2 - адвокатів Волощука В.В. та Москалюк Т.В. проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 №752/15738/19, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 №752/8143/19, які надійшли на запит суду апеляційної інстанції з Голосіївського районного суду м. Києва, відеозапис з камери спостереження магазину « Selekt » по вул. Г. Мотикіна, 1 у м. Києві, та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою, учасником пригоди - водієм ОСОБА_2 та понятими без будь-яких заперечень, в якій відображені дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, їх розташування після зіткнення, сліди гальмування автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , вилив технічної рідини, осип скла та пластику; у відеозаписі з камери спостереження магазину « Selekt » по вул. Г. Мотикіна, 1 у м. Києві щодо обставин події, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та протоколі допиту потерпілої ОСОБА_3 щодо обставин події.

Так, з наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , які вона підтримала під час апеляційного розгляду справи, вбачається, що вона рухалась з м. Києва в напрямку м. Обухів в крайній лівій смузі по головній дорозі, яка має три смуги в напрямку її руху, з дозволеною швидкістю не більше 60 км/год., та побачила, що з права, з другорядної дороги, починає рух автомобіль «Тойота», який спочатку рухався дуже повільно, а потім, несподівано прибавивши швидкість, виїхав на її смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення. Водій автомобіля «Тойота» хотів переїхати через всі смуги на другу сторону дороги, щоб потім повернути. Тому побачивши даний автомобіль, вона застосувала екстрене гальмування, але так як все це було несподівано, десь протягом однієї секунди, то це ніякого результату не дало, уникнути зіткнення не вдалося. Зіткнення відбулося в крайній лівій смузі передньою частиною її автомобіля в ліве переднє колесо автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

З наявного в матеріалах справи протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 , яка разом з ОСОБА_1 , як пасажир, знаходилася в автомобілі «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , вбачається, що вони рухалися по Столичному шосе зі сторони м. Києва в напрямку м. Обухова у крайній лівій смузі вказаної проїзної частини, яка розділена дорожньою розміткою на дві смуги для руху в обох напрямках, зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. Наближаючись до перехрестя вул. Г. Матикіна та Столичного шосе вона помітила, як з правого боку у першу смугу для руху повільно почав виїжджати транспортний засіб та перед першою смугою зупинився, але через деякий час він знову розпочав свій рух прямо, перетинаючи горизонтально першу та другу смуги для руху. Коли транспортний засіб знаходився у їхній смузі руху, ОСОБА_1 застосувала екстрене гальмування, однак із-за малої відстані до перешкоди, приблизно 15-20 метрів, уникнути зіткнення їм не вдалося.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується сукупністю наявних у справі доказів.

Так, з наявних в матеріалах справи пояснень другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , вбачається, що він виїжджав з автостоянки на Столичне шосе у напрямку центра міста та, враховуючи складну ситуацію на цьому перехресті, і добре знаючи його особливості, він обережно висувався у напрямку перехрестя, а потім зупинився, очікуючи поки з`явиться повне «вікно» з обох боків. Коли він впевнився, що з ліва та права немає автомобілів, почав рух через шосе, а оскільки ділянка дороги на даному перехресті знаходиться у сідловині між двома підйомами з обох боків, то, коли він вже під`їжджав до першої смуги, з правого боку з`явився чорний кросовер, який йшов на великій швидкості, тому він вимушено зупинився, пропускаючи його, і як тільки він повз нього проїхав, він почав подальший рух, щоб звільнити перехрестя. В цей час його швидкість не перевищувала 15-20 км/год., і він вже знаходився передніми колесами на зустрічній смузі, повністю вивільнивши для руху смугу дороги у напрямку Обухова, як в цей момент, несподівано для нього, в нього врізався автомобіль «Toyota-Celica», який знаходився на зустрічній смузі руху і удар прийшовся в переднє ліве колесо його автомобіля. В результаті зіткнення в його автомобілі було пошкоджено передній міст та розбито ліву передню частину автомобіля. Тому вважає, що у даній ДТП є вина обох водіїв, а не тільки його, оскільки Столичне шосе в місці ДТП по напрямку руху автомобіля «Toyota-Celica» розширюється до чотирьох смуг, і за задньою частиною його автомобіля було три смуги, з яких дві були цілковито вільними, тому водій автомобіля «Toyota-Celica» з висоти, що знаходиться на відстані 70-80 метрів від перехрестя, мала бачити, що на перехресті є перешкода, та мала досить часу, щоб прийняти виважене рішення, але цього не сталося, що свідчить про те, що водій відволікалася і не стежила за зміною дорожньої ситуації, тому побачила його автомобіль запізно та прийняла абсолютно нелогічне рішення об`їжджати його автомобіль з переду по зустрічній полосі, та одночасно почала гальмувати. При цьому зазначає, що реальна швидкість автомобіля «Toyota-Celica» була більше 100 км/год., оскільки після гальмування на довжині 13 метрів він не зміг зупинитися та здійснив зіткнення з його автомобілем.

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

Зокрема, ці обставини підтверджуються схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою, учасником пригоди - водієм ОСОБА_2 та понятими без будь-яких заперечень, в якій відображені дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, їх розташування після зіткнення, сліди гальмування автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , вилив технічної рідини, осип скла та пластику, та з якої вбачається, що зіткнення автомобілів «Toyota-Celica» та «Toyota Rav 4» сталося частково на зустрічній смузі та частково у крайній лівій смузі по напрямку руху автомобіля «Toyota-Celica», і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «Toyota Rav 4» розташований у крайній лівій смузі майже поперек проїзної частини, а автомобіль «Toyota-Celica» - у крайній лівій смузі з відворотом передньої частини вперед і вліво на бік зустрічного напрямку руху, при цьому передні частини обох автомобілів знаходяться на смузі зустрічного руху. Перед передньою частиною автомобіля «Toyota-Celica» розташовано вилив технічної рідини, шириною 3,9 м, за задньою частиною - гальмівний шлях даного автомобіля - 12,8 м, а попереду автомобіля «Toyota Rav 4» - осип скла та пластику.

Згідно протоколу огляду місця пригоди, автомобіль «Toyota-Celica» в результаті зіткнення отримав пошкодження переднього бамперу, обох крил, капоту, спрацювання обох передніх подушок безпеки, а автомобіль «Toyota Rav 4» - переднього бамперу з ліва, переднього лівого крила, водійських дверей.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Toyota-Celica» та «Toyota Rav 4» свідчать про те, що передньою частиною автомобіль «Toyota-Celica» контактував із лівою передньою частиною автомобіля Toyota Rav 4».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявним в матеріалах справи відеозаписом з камери спостереження магазину « Selekt » по вул. Г. Мотикіна, 1 у м. Києві, з якого вбачається, що автомобіль «Toyota Rav 4», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, яка має дві смуги для руху та примикаючу справа до них перехідно-швидкісну смугу в напрямку м. Обухова, повільно перетинає другу смугу та виїжджає у третю смугу, по якій в цей момент рухається автомобіль «Toyota-Celica», водій якого, помітивши автомобіль «Toyota Rav 4», передня частина якого вже знаходилась на зустрічній смузі руху, змінює напрямок руху вліво на зустрічну смугу та здійснює з ним зіткнення.

Отже, дані відеозапису вказують на те, що для водія автомобіля «Toyota-Celica» небезпечна ситуація виникла в той момент, коли автомобіль «Toyota Rav 4» виїхав на смугу його руху. При цьому, з моменту виникнення небезпеки (виїзд автомобіля «Toyota Rav 4» на смугу руху автомобіля «Toyota-Celica») і до їх зіткнення у водія ОСОБА_1 було не менше однієї секунди, тобто достатньо часу, щоб вона фізично могла встигнути оцінити небезпеку та вжити технічних заходів шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, щоб запобігти зіткненню.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтверджується висновком експертного автотехнічного дослідження №45 від 19.06.2019 року, проведеного судовим експертом Давидовичем О.О. за заявою ОСОБА_2 про проведення автотехнічного дослідження, а також відповідями на запитання адвоката Боруха С.В. поставленими експерту Давидовичу О.О. по матеріалам справи даної ДТП, згідно яких, за обсягами наданих копій матеріалів справи вбачається, що згідно проведеного покадрового розбиття відеозапису з назвою «Авария за 14.10.2018. avi », який був здійснений камерою зовнішнього відео спостереження розташованій на фасаді будинку № 1 по вул. Г. Мотикіна у м. Києві, спостерігається початок виїзду передньої частини автомобіля «Тойота РАВ 4» на смугу руху автомобіля «Тойота Селіка», і час його руху до зіткнення з автомобілем «Тойота Селіка» становить 1,28 с.

Також спостерігається проїзд автомобіля «Тойота Селіка» першої опори електроосвітлення, яка розташована справа по напрямку його руху, до рекламної стели, яка розташована справа по напрямку його руху, і час його руху на вказаній ділянці становить 0,96 с, та з урахуванням цих даних та відстані вказаної ділянки, яка становить 27 м, швидкість руху автомобіля «Тойота Селіка» відповідала 101,25 км/год.

З технічної точки зору, водій автомобіля «Тойота Селіка» ОСОБА_1 в даній ситуації повинна була рухатись з допустимою в населених пунктах швидкістю, що не перевищувала б 50 км/год., та з моменту виникнення небезпеки для руху прийняти заходи зменшення швидкості керованого нею автомобіля аж до зупинки, тобто керуватись вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3 (д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України, а водій автомобіля «Тойота РАВ 4» ОСОБА_2 - виконуючи виїзд на Столичне шосе з вул. Г. Мотикіна повинен був керуватись вимогами п. 16.11 ПДР України, і водій автомобіля «Тойота РАВ 4», виконуючи п. 16.11 ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота Селіка», а водій автомобіля «Тойота Селіка», рухаючись на даній ділянці дороги, мала технічну можливість запобігти зіткненню шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі) виконуючи вимоги п.п. 2.3 (д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України.

За таких обставин, дії водія автомобіля «Тойота РАВ 4» ОСОБА_2 не відповідали вимогами п. 16.11 ПДР України, а дії водія автомобіля «Тойота Селіка» ОСОБА_1 не відповідали вимогами п. 2.3 (д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України, та які з технічної точки зору є причиною даної ДТП та знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.

При цьому твердження апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно через порушення водієм автомобіля «Toyota Rav 4» ОСОБА_2 п. 16.11 ПДР, який, на нерегульованому перехресті, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю «Toyota-Celica», який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, у зв`язку з чим водій даного автомобіля ОСОБА_1 застосувала екстрене гальмування, однак, через малу відстань між автомобілями, уникнути зіткнення не вдалося, судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать матеріалам справи в частині, що стосується обставин, які передували дорожньо-транспортній пригоді, її механізму та наслідків.

З цих підстав, судом не приймається до уваги висновок експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження від 30.11.2020 року ТОВ «Столичне бюро судових експертиз», проведеного за клопотанням адвоката Боруха С.В. про проведення експертного дослідження по факту ДТП, відповідно до якого - дії водія автомобіля Toyota-Celica ОСОБА_1 не суперечили вимогам ПДР, оскільки відстань, що була у розпорядженні водія автомобіля Toyota-Celica з об`єктивного моменту виникнення небезпеки (28,2…30,8 м) менше мінімальної відстані, на якій можливо зупинити автомобіль Toyota-Celica (32…33 м), то водій автомобіля Toyota-Celica ОСОБА_1 не мала технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем Toyota Rav 4 шляхом застосування своєчасного гальмування навіть при її русі з допустимою швидкістю, а аварійна ситуація була створена одноособовими діями водія автомобіля «Toyota Rav 4» ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п. 1.2, 2.3 (б), 16.11 ПДР, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (та дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», якщо він був на момент ДТП встановлений), оскільки, як встановлено судом з відеозапису, небезпечна ситуація для водія автомобіля «Toyota-Celica» ОСОБА_1 виникла в той момент, коли автомобіль «Toyota Rav 4» виїхав на смугу руху, по якій рухався автомобіль «Toyota-Celica», рухаючись у напрямку зустрічної смуги руху для повороту, що відбувалося в полі зору водія автомобіля «Toyota-Celica» ОСОБА_1 та вона об`єктивно не могла не виявити перешкоду для руху у виді автомобіля «Toyota Rav 4», який знаходився від неї на відстані достатній для зупинки керованого нею транспортного засобу при русі з допустимою швидкістю, а отже, повинна була діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України, якими встановлено, що, водій повинен рухатись з допустимою в населених пунктах швидкістю, що не перевищувала б 50 км/год., та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому та обставина, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.20195 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що він на нерегульованому перехресті, керуючи автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota-Celica», державний номерний знак НОМЕР_1 , та отримання транспортними засобами механічних пошкоджень та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , жодним чином не вказує на невинуватість ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, адже водій під час руху постійно перебуває в контакті з елементами середовища руху, які у процесі руху постійно змінюються, змушуючи водія постійно приймати рішення щодо вибору безпечної швидкості руху в конкретних умовах, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, чого ОСОБА_1 в тій дорожній обстановці, що склалася, дотримано не було.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги захисника Шевченка М.М., як і доводи про невинуватість ОСОБА_1 та про порушення виключно водієм ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Отже, суддя районного суду при розгляді справи відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини події, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам, та прийшов до обґрунтованих висновків щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні ПДР, що призвело до зіткнення транспортних засобів та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правильно закривши при цьому провадження по справі за сплином строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Шевченку М.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шевченка М.М. - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.