Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9676/19
П О С Т А Н О В А

09.01.2020р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем Миколаївської області, Миколаївського району, с. Благодарівка, який проходить військову службу водієм-стрільцем взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Миколаївського зонального відділу ВСП, "старший солдат", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2019р. у відношенні старшого солдата ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, згідно якого останній, будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, діючи умисно та всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, нехтуючи принципом єдиноначальності, не виконав вимоги командира згідно наказу від 23.11.2019р. №224 (по стройовій частині) вибути у відрядження до в/ч НОМЕР_1 строком на 30 діб, з 25.10.2019 по 23.11.2019 з метою несення служби у складі чергової зміни охорони і конвоювання, підтримання військової дисципліни та правопорядку серед військовослужбовців.

В судовому засіданні ОСОБА_1 погодився із обставинами вчиненого правопорушення, пояснив що дійсно був наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про відбуття у відрядження до ОСОБА_2 . Однак ОСОБА_1 здійснював ремонт закріпленого за ним транспортного засобу, таким чином оскільки відремонтував його лише ввечері та йому вже ніхто не пропонував їхати, то він вирішив залишитись. Додав, що свою провину у невиконанні законних вимог командира визнає та не заперечує проти адміністративного стягнення у виді штрафу.

Враховуючи наведені пояснення, проаналізувавши матеріали, додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.
Згідно ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців частиною 1 пунктом 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлюється ряд обов`язків, в тому числі і обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників), окрім випадків віддання явно злочинного наказу.
Чинне законодавство України прямо не наводить визначення терміну «явно злочинний наказ», трактування вказаного поняття в кожному випадку є суб`єктивним. Однак ч. 2 ст. 41 Кримінального кодексу України визначає, що наказ або розпорядження буде законним за таких умов: вони мають бути видані відповідною особою в належному порядку в межах її компетенції; наказ чи розпорядження не мають суперечити чинному законодавству та не порушувати конституційних прав і свобод людини та громадянина. Таким чином, недотримання хоча б однієї з наведених умов автоматично тягне за собою незаконність наказу або розпорядження.

Так, виходячи з матеріалів справи та наведених в судовому засіданні пояснень, встановлено, що згідно наказу начальника Миколаївського зонального відділу ВСП від 23.11.2019р. №224 (по стройовій частині) визначено вибути ОСОБА_1 у відрядження до в/ч НОМЕР_1 строком на 30 діб, з 25.10.2019 по 23.11.2019 з метою несення служби у складі чергової зміни охорони і конвоювання, підтримання військової дисципліни та правопорядку серед військовослужбовців. Вбачається що вказана вимога була надана повноважною особою, не суперечила чинному законодавству, та не порушувала цілісності суспільних відносин, конституційних прав і свобод фізичних та юридичних осіб, її виконання не сприяло настанню шкідливих наслідків, а за такого можна стверджувати про її законність. Однак старший солдат ОСОБА_1 вказану вимогу не виконав без поважних на те причин.
У відношенні військовослужбовців ст.ст. 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статут ЗС України встановлюється ряд обов`язків, в тому числі і обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників), окрім випадків віддання явно злочинного наказу.
Однак суб`єктивні висновки та сумніви старшого солдата ОСОБА_1 , який є підлеглим начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , призвели до невиконання законної вимоги командира.

Факт невиконання старшим солдатом ОСОБА_1 вимоги наказу від 23.11.2019р. №224 (по стройовій частині) самим військовослужбовцем не оспорюється та підтверджується наступними письмовими доказами по справі:
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 до протоколу, згідно яких останній вказав, що докладав усіх зусиль щодо вчасного вибуття у відрядження, однак у зв`язку із втомою після ремонту автомобіля, вимоги наказу не виконав;
- заявою ОСОБА_1 до протоколу, згідно якої останній свою провину визнав в повному обсязі та клопотав про обмеження у його відношенні штрафом;
- матеріалами службового розслідування за фактом невиконання військовослужбовцем ОСОБА_1 наказу від 23.11.2019р. №224 (по стройовій частині);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
- матеріалами справи у сукупності.
Таким чином, вказані дії старшого солдата ОСОБА_1 охоплюються складом ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, а саме: відмова від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду та його провина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена матеріалами справи.
При вирішенні питання про накладення на старшого солдата ОСОБА_1 адміністративного стягнення, враховано характер вчиненого правопорушення, яке не потягло тяжких наслідків, дії особи правопорушника, які підривають авторитет та моральний облік військовослужбовців Збройних Сил України, за такого вважаю необхідним застосувати до останнього стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави.
Відповідно до положень п. 12 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Грошові кошти перерахувати на розрахунковий рахунок UA0014006, ОКПО 37992781, МФО 899998, одержувач Миколаївське ГУК/Миколаївської обл., код класифікації доходів бюджету 21081100.
Відповідно до положень п. 12 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Строк пред`явлення постанови суду до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.