МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/4737/20 Головуючий у місцевому судді Афоніна С.М.
Провадження № 33/812/409/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Андрієнко Л.Д.,

особи, відносно якої провадження у справі закрито - ОСОБА_1 ,

захисника - Письменного М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, відносно якої провадження закрито, ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого менеджером АТ «СГ «ТАС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ,

якою, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 року серії БД № 295683, 07 серпня 2020 року о 09 год. 10 хв. в м. Миколаєві, на перехресті вул. Пушкінська та пр. Центральний водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на перехрестя, де організовано круговий рух, не вибрав безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda 14 TR під керуванням водія ОСОБА_2 , державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 (б); 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, особа, відносно якої провадження по справі закрито, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, так як вона не містить ім`я та по батькові посадової особи, яка прийняла рішення у справі, а лише прізвище та ініціали. Крім цього не містить дати розгляду справи, а лише дату прийняття рішення у справі.

Також вважає, що суд першої інстанції не належним чином надав оцінку доказам, які здобуті під час судового розгляду справи, не вірно кваліфікував дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності згідно з вимогами Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), що відповідно призвело до хибних висновків.

Вважає, що судом першої інстанції не зазначено, які саме вимоги п.2.3 «б» ПДР України не виконав водій ОСОБА_1 та чому саме вказаний пункт перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП, а також жодним чином не обґрунтовано, чому саме ОСОБА_1 порушено будь-яка із вимог п. 2.3 «б» ПДР України. Зазначені вимоги є загальними для всіх водіїв під час керуванням транспортними засобами та перебування у причинному зв`язку з настанням ДТП їх порушень можливе лише у сукупності з іншими порушеннями вимог ПДР України, які можуть бути похідними від порушень вимог казаного пункту ПДР України.

Згідно з вимогами п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У постанові суду зазначено, що саме порушення безпечного інтервалу між транспортними засобами перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП. Безпечний бічний інтервал передбачає собою відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, з метою запобігання зіткнення між їх боковими частинами.

Вважає, що при русі автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , в середній смузі руху і знаходження тролейбуса Skoda 14 TR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в межах правої смуги руху та недотримання безпечного бічного інтервалу водіями даних транспортних засобів на початку їх зближення зіткнення відбулось би наступним чином: при під`їзді автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , до тролейбуса Skoda 14 TR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - передньою правою, а потім і всією правою частиною автомобіля (якщо б автомобіль продовжував би рух) та лівою задньою і всією лівою частиною тролейбуса Skoda 14 TR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , (якщо б автомобіль продовжував би рух).

Проте, враховуючи пошкодження, які дані транспортні засоби зазнали під час дорожньо-транспортної пригоди можна вказати, що в даному випадку зіткнення транспортних засобів, за умови їх першочергового прямолінійного руху, могло статись лише внаслідок зміни траєкторії руху одного з учасників даної пригоди, що регламентується вимогами п.10.1 ПДР України, порушення якого і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Відповідно до вимог п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вважає, що в даному випадку недотримання вимог п.13.1 ПДР України з боку водія Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , які, на думку суду, мають місце в діях останнього, не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Вказане повністю підтверджується висновком експертного дослідження №22 від 02 жовтня 2020 року, який було досліджено у судовому засіданні.

Щодо зміни напрямку руху, що і стало причиною настання ДТП, на яку вказано експертом відповідно до вимог п.10.1 ПДР України, то таке порушення водію Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 в провину не ставилося та під час судового розгляду не встановлено.

З огляду на протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, які додані до нього особою, яка склала вказаний протокол, не зібрано будь-яких даних, які б вказували на порушення ним вимог п.п.2.3 «б» та 13.1 ПДР України, окрім того у судовому засіданні будь- яких даних, які б вказували на такі порушення також не встановлені.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, він не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, будучи органом, що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином.

Також суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, на думку ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 295683 від 07 серпня 2020 року у такому вигляді не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ст.62 ч.3 Конституції України повинні тлумачитися на його користь. Тією ж статтею Конституції України зазначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що не зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги його покази та висновок експертного дослідження, зазначивши, що вони спростовуються доказами, які були досліджені у судовому засіданні і розцінив їх як намагання уникнути відповідальності. При цьому суд будь-яким чином не обґрунтував, чому саме водієм Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 було порушено п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, які ставить йому у провину та чому висновок експертного дослідження, який ґрунтується виключно з наявних на транспортних засобах механічних пошкоджень, не приймається судом до уваги.

Також судом першої інстанції зазначено, що згідно схеми ДТП, яку підписано без зауважень обома учасниками ДТП та з оглянутих в судовому засіданні фотознімків, вбачається, що зіткнення відбулося перед виїздом на перехрестя з круговим рухом на середній полосі руху. Однак, аналізуючи характер механічних пошкоджень транспортних засобів та їх природу походження, суд дійшов висновку, що перед зіткненням транспортний засіб Skoda 14 TR, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 не рухався. В свою чергу транспортний засіб Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , продовжив рух та здійснив дотичне бокове контактування з передньою лівою частиною тролейбуса всією правою стороною автомобіля.

З аналізу твердження суду, на думку апелянта, вбачається, що тролейбус Skoda 14 TR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в правій смузі руху, дійсно виїхав на середню смугу руху, змінивши при цьому напрямок руху та зупинився, де в цей час рухався автомобіль Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Тобто судом встановлено, що саме водієм тролейбуса Skoda 14 TR було змінено напрямок руху, про що зазначалося експертом у експертному дослідженні при оцінці вказаної ситуації.

Що стосується оцінки дій водія ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації, то він повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Для встановлення наявності або відсутності порушень вимог вказаного пункту ПДР України з боку водія ОСОБА_1 необхідні математичні розрахунки, що може бути вирішено виключно шляхом проведення експертизи.

Тому вважає, що судом першої інстанції не повно досліджено механізм ДТП, що йде в розріз з постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 (зі змінами), в п.24 якої вказано: «Звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз».

Таким чином, на погляд апелянта, судом першої інстанції не встановлено всіх обставин справи, перелічених у статтях 247 і 280 КУпАП, чим порушено норми процесуального права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Письменного М.Г., на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, проаналізував докази у їх сукупності, та дав їм належну правову оцінку.

Судом, вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що доведено доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 295683 від 07.08.2020 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди до нього від 07.08.2020 року, іншими доказами у справі.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як слідує із протоколу адміністративне правопорушення серії БД № 295683 від 07.08.2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 07 серпня 2020р. о 09 год. 10 хв. в м. Миколаєві, на перехресті вул. Пушкінська та пр. Центральний водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 та виїжджаючи на перехрестя, де організовано круговий рух, не вибрав безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda 14 TR під керуванням водія ОСОБА_2 , д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б); 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Вказане підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що рухався по маршруту №2 на тролейбусі 3043 по вулиці пр. Центральний від вулиці Рюміна в бік вулиці Фалєєвська. Зупинившись перед кільцевим рухом по вулиці Пушкінська для надання переваги у русі іншим транспортним засобам, відчув удар в лівий бік.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 07.08.2020 року вона їхала в тролейбусі 3043. На Пушкінському кільці тролейбус пропускав транспорт по кільцю та в цей час почула удар з лівої сторони.

Як убачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 року, яка була складена на місці пригоди, вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, місце зіткнення, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, пошкодження транспортних засобів, що були виявлені після пригоди, а саме: у автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 - пошкодження ЛФК правого боку, деформація передньої правої двері та переднього правого крила; у тролейбуса Skoda 14 TR пошкодження ЛФК, передньої лівої частини транспортного засобу (а.с. 2 зворот).

Розташування транспортних засобів, яке зафіксоване на схемі ДТП, а також характер пошкоджень транспортних засобів вказують на те, що саме водій ОСОБА_1 проявив неуважність, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda 14 TR, під керуванням водія ОСОБА_2 , який перед зіткненням не рухався.

Будь - яких належних та допустимих доказів, які б спростовували викладені судом обставини надано не було та у матеріалах справи вони відсутні.

Таким чином, водій ОСОБА_1 у вказаній ситуації повинен був керуватись вимогами п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, а саме повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також п. 13.1 Правил: залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен був дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чого ним додержано не було.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, 07.08.2020 р. він рухався в середньому ряду по проспекту Центральному в бік вулиці Фалєєвська. Виїжджаючи на перехрестя з кільцевим рухом в своїй полосі, переконавшись в безпечності маневру, продовжив рух в своєму ряду та в цей час відчув удар в передню праву частину транспортного засобу та здійснив екстрене гальмування. Коли вийшов із машини побачив, що тролейбус здійснив зіткнення з його транспортним засобом, намагаючись перестроїтись в другий ряд з крайнього правого, який передбачений для повороту направо.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 винним себе не визнав та надав аналогічні пояснення.

Проте дані пояснення ОСОБА_1 не підкріплені належними доказами у справі. Тому суд правомірно віднісся до них критично як до таких, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Отже, ствердження апелянта, що водій транспортного засобу Skoda 14 TR не дотримався елементарних правил безпеки дорожнього руху, а саме: перед перестроюванням на іншу смугу не впевнився в безпеці свого маневру та не надав перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються по ній, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи.

Водій ОСОБА_2 цей факт заперечує.

Слід також зазначити, що предметом дослідження у даній справі є відповідність дій Правилам дорожнього руху саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього не складався та не є предметом розгляду у даній справі.

Висновок експертного дослідження № 22 від 02.10.2020р. не спростовує висновки суду та не підтверджує пояснення ОСОБА_1 , оскільки, як зазначено в тексті даного висновку, експертом не проводився технічний аналіз на технічну спроможність/неспроможність показів учасників ДТП та свідків через відсутність технічних даних, що необхідні для вирішення даного питання (швидкості руху, бічні інтервали до меж проїзної частини, тощо).

Крім того, в висновку експерта зазначено, що він зроблений виходячи з обставин, зазначених в заяві про призначення експертного дослідження, згідно якої транспортні засоби перед зіткненням рухались: автомобіль Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 в межах середньої смуги руху, а тролейбус Skoda 14 р.н. НОМЕР_2 в межах правової смуги руху. Тому за умови першочергового прямолінійного руху обох автомобілів, зіткнення транспортних засобів, могло статися лише внаслідок зміни траєкторії одного з учасників даної пригоди. Також експертом зроблено аналіз пошкодженням транспортних засобів, які вони могли б отримати внаслідок недотримання безпечного бічного інтервалу, якби зіткнення відбулося в процесі такого руху автомобілів.

Проте матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб Skoda 14 TR під керуванням водія ОСОБА_2 перед зіткненням не рухався, а автомобіль Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 продовжив рух. Аналізу такої дорожньо - транспортної обстановки експертний висновок не містить.

За такого апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії водія ОСОБА_1 , які полягали в порушенні положень п. п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, оскільки у разі виконання останнім зазначених пунктів Правил дорожнього руху, навіть за умови порушення правил здійснення повороту водієм ОСОБА_2 , можливо було уникнути зіткнення транспортних засобів.

При цьому апеляційний суд враховує, що пояснення ОСОБА_1 тільки підтверджують те, що він був не достатньо уважним, не простежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda 14 TR , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду.

Отже, сукупність досліджених доказів, їх оцінка свідчать, що суддя місцевого суду дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначене порушення спричинило пошкодження транспортних засобів.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та спливу строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови, встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, у зв`язку із встановленням судом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закінченням на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 строків, передбачених статтею 38 КУпАП, суддя правомірно з урахуванням положень ст. 38 КУпАП закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Критично ставиться апеляційний суд також до посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки вона не містить ім`я та по батькові посадової особи, яка прийняла рішення, а також не містить дати розгляду справи, оскільки в постанові зазначено, що вона винесена Заводським районним судом м. Миколаєва у складі головуючого судді Афоніної С.М. у відкритому судовому засіданні 03.12.2020 року.

Щодо іншого змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , то вона не містить перелік обставин, які не були з`ясовані судом та вплинули на невірне вирішення ним справи, а її доводи не впливають на обґрунтовані висновки суду щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Тому підстав для скасування постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, відносно якої провадження по справі закрито ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова