Справа № 755/8620/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2020 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Ірклієнко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м. Києва, матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.7 ст.121 КУпА,

за участю осіб, які беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Коваль В.Б.,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.06.2020 року, ОСОБА_1 14.06.2020 року, о 16-35 годині, за адресою: м.Київ, бул.Перова, керував транспортним засобом «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 без переднього державного номерного знаку, чим порушив п.2.9.(в) Правил дорожнього руху.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник - адвокат Коваль В.Б. заявила суду клопотання про закриття адміністративного матеріала відносно ОСОБА_1 , у зв`язку закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року ОСОБА_2 справа про адміністративне правопорушення поверталась до Управління поліції для належного оформлення, а саме для зазначення вірного прізвища порушника та номеру водійського посвідчення.

15 вересня 2020 року справа про адміністративне правопорушення повернулась з Управління поліції після дооформлення.

До матеріалів справи долучено лист за підписом начальника Управління поліції, в якому останній зазначає, що не передбачено можливості внесення змін до протоколу.

Заслухавши клопотання захисника та дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ч.7 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною шостою цієї статті, а саме керування водієм транспортним засобом, без номерного знака.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи.

Згідно зі ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч.3 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яку затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

В порушення зазначених вимог закону в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.06.2020 року, серії ДПР18 №541832, вказано прізвище особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 . Однак, згідно з даними паспорту та посвідчення водія вірне прізвище даної особи - ОСОБА_1 .

Що стосується встановлення особи, в протоколі зазначено відомості про посвідчення водія ОСОБА_1 : НОМЕР_2 від 29.10.2019 р. НОМЕР_3 . Однак, як вбачається із вказаного посвідчення водія, то його номер - НОМЕР_2 від 29.10.2019 р. НОМЕР_4 .

Враховуючи вищевказане, протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки зазначене в протоколі по-перше, прізвище особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не співпадає з прізвищем, яке зазначене в паспорті та в посвідченні водія вищевказаної особи; по-друге, відомості щодо посвідчення водія ОСОБА_1 , на підставі якого встановлено особу в протоколі, зазначені невірно.

Таким чином, під час розгляду адміністративного матеріалу судом встановлено порушення норм чинного законодавства України при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Невірне складання протоколу про адміністративне правопорушення позбавляє суддю можливості встановити факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, визначеного ч. 7 ст. 121 КУпАП, оскільки суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення виключно в межах складеного протоколу та не має права самостійно виходити за межі протоколу чи вносити виправлення у його формулювання.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинені певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.7 ст.121 КУпАП, копію паспорта та водійського посвідчення, лист та рапорт з Управління поліції, клопотання захисника, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 7, 9, 121, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.7 ст.121 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва Ю.В. Іваніна