Справа № 463/707/20 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 33/811/188/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Львів

Суддя судової палати в кримінальних справах Львівського апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сьоми І.Б., Козак О.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.01.2020 року,-

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 гривень судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 01 грудня 2019 року о 09:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство відносно малолітніх дітей, що проявилось в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_2 в присутності дітей, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На вказану постанову судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не було роз`яснено права в адміністративній справі, зокрема на його право користуватися юридичною допомогою, подавати докази та заявляти клопотання.

Вважає, що судом неправомірно не взято до уваги його пояснення та не дано належну оцінку поясненням «потерпілої» ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняла та вчиняє щодо нього провокативні дії, маніпулюючи їх малолітніми дітьми. Починає скандалити, ображати його без присутності дітей з використанням нецензурної лайки, а потім театрально починає кричати, щоб всі чули, що він щось з нею робить. Періодично викликає поліцію та заявляє, що він постійно здійснює домашнє насильство по відношенню до неї та дітей.

Наголошує, що при розгляді судом матеріалів справи щодо подій 01 грудня 2019 року судом не враховано, що пояснення в неповнолітніх дітей відбиралися в присутності ОСОБА_2 , яка є прямо зацікавленою особою і яка вкладає в вуха дітям те, що їй вигідно. При цьому, що такі пояснення відбиралися без участі педагога та/або психолога, відтак вважає, що такі пояснення неповнолітніх дітей є недопустими доказами.

Крім цього, вважає, що суд повинен був у справі допитати свідків, чого не було зроблено.

Підкреслює, що судом стверджується, що ним наносилися ОСОБА_2 тілесні ушкодження в присутності дітей, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема медичне заключення або експертиза, на підтвердження наявності в «потерпілої» ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень.

Судом також не взято до уваги, що матеріали справи не містять характеристики на нього, хоча він позитивно характеризується в школі та музичній школі, де вчаться їхні діти.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримуючи подану апеляційну скаргу, заперечив що наносив удари, вказав, що діти свідчили під тиском, конфлікт тривав дві хвилини, дружина сама йогопровокує.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечила апеляційну скаргу, вказала що її малолітні діти були допитані при ній, наголосила, що це вже третя аналогічна справа відносно ОСОБА_1 , одна справа була закрита у зв`язку з закінченням термінів, на даний час ще одна справа перебуває на розгляді в суді. Зазначила, що ОСОБА_1 тягав її за волосся, наносив удари, притискав до землі, домагався, бив ногами, діти збіглись, просили відпустити маму, його не зупиняло нічого, побої були зафіксовані. Діти перебувають під постійним психологічним тиском.

В суді апеляційної інстанції захисник-адвокат ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, вказав, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.

Розглянувши матеріали справи №463/707/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність такого обов`язкового елементу як можливість заподіяння чи заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Відповідно до вимого ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Таке зокрема підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 524639 від 27.01.2020 р. (а.с.1); скаргою ОСОБА_4 від 03.03.2020 р. (а.с.2); поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.3,4); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5).

Такі докази перебувають у об`єктивному взаємозв`язку, є належними, достатніми та допустимими. Крім того, із пояснень ОСОБА_2 , наданих в суді апеляційної інстанції чітко вбачається, що ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного характеру.

Апеляційні доводи у тому, що діти свідчили під тиском є голослівними та не підтверджуються будь-якими об`єктивними доказами.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук