ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1545/20 Справа № 204/6598/20 Суддя у 1-й інстанції - Юшков М. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Поляк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Поляк О.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2020 року о 01 годині 40 хвилин, в м.Дніпрі, по вул.Поточна, буд.1-Д, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «MITSUBISHI GALANT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці), водій у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, як пропущений з поважних причин, постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення посилається на те, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_2 та захисника, і лише 24.11.2020 року їм стало відомо про існування постанови суду, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зібрані по справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, протокол складений формально, при цьому ОСОБА_1 заявляв про те, що має право користатися правовою допомогою, та просив надати йому захисника, однак інспектором було порушено його право на захист. Також в протоколі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 пропонувалось провести огляд на стан сп`яніння поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу.

В протоколі не зазначено ознак перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, а вказані ознаки у вигляді того, що зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності - не відповідають ознакам, визначеним Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження стану сп`яніння та відсутня згода ОСОБА_1 з результатами такого огляду; відсутнє направлення водія на проходження огляду до закладу охорони здоров`я; та відсутні відомості про відсторонення водія від керування транспортним засобом.

Зазначає, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції переривається, зйомка відбувалась частково.

Крім того, ОСОБА_1 не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, та розглянуто справу за його відсутності.

Також посилається, що згідно чинних вимог ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про наявність судового рішення йому стало відомо 24.11.2020 року, вважаю про пропущений строк апеляційного оскарження постанови підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 100526 від 27.09. 2020 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;

- рапортом інспектора поліції від 27.09.2020 року, згідно якого під час несення служби за вказаною у протоколі адресою було зупинено автомобіль «MITSUBISHI GALANT», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, побліднення шкіри обличчя). У присутності двох свідків водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких останній 27.09.2020 року були свідками того, як водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Посилання захисника на те, що зібрані по справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, що протокол складений формально, на думку апеляційного суду є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності.

Також необґрунтованими є і доводи про порушення інспектором поліції права на захист ОСОБА_1 під час складання протоколу та не надання останньому захисника. Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, протоколу про протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз`ясненні його процесуальні права, зокрема і право мати захисника. Обов`язок надати працівниками поліції захисника особі, що притягується до адміністративної відповідальності вимогами КУпАП не передбачено. Однак перешкод для виклику захисника самостійно у ОСОБА_1 не було.

Щодо доводів апелянта про те, що зазначені поліцейськими ознаки алкогольного сп`яніння, як нестійка хода, почервоніння обличчя, не віднесено до ознак алкогольного сп`яніння відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, то вони не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками наркотичного сп`яніння є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, встановлені працівниками поліції у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння у виді відсутності реакції зіниць очей на світло та поведінка, що не відповідає обстановці, у повній мірі відповідають вимогам зазначеної Інструкції.

Крім того, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що:

- перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

- огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

- зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

- акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння, та згоди водія на проходження такого огляду, не заслуговують на увагу та спростовуються належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах провадження.

До такого ж висновку приходить апеляційний суді щодо тверджень апелянта про відсутність повноцінного відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи, а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом з боді-камери працівників поліції, а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.

Щодо тверджень апеляційної скарги про втрату чинності з 01.07.2020 року норми КУпАП, яка передбачала відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

У результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року№ 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

Тому, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності щодо скасування постанови судді та закриття провадження у справі саме з підстав відсутності норми КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог чинного законодавства, судове засідання у суді першої інстанції було проведено без його участі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, підписаного ОСОБА_1 працівниками поліції останньому було повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Красногрвадійському районному суді м. Дніпропетровська 28 жовтня 2020 року о 09 годині 00 хвилин. Крім того, судом було вжито можливих заходів для виклику особи, що притягується до адміністративної відповідальності до суду.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Поляк О.В., в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року задовольнити та поновити його.

Апеляційну скаргу адвоката Поляк О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко