Провадження № 33/4820/184/20
Справа № 686/1762/20 Головуючий в 1-й інстанції Піндрак О. О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 11 січня 2020 року о 01 год. 14 хв., ОСОБА_1 в м. Хмельницькому по вул. Героїв Майдану, 38 в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху керувала транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року скасувати та направити до суду першої інстанції на доопрацювання.

Вважає, що було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що письмові пояснення свідків не можуть свідчити про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки вона від проходження такого огляду не відмовлялась, а через несправність технічного засобу проходила огляд в медичному закладі.

Письмові пояснення свідків не можна вважати належними доказами, оскільки суд не допитав їх безпосередньо в судовому засіданні.

Всупереч вимогам закону, її не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Суддя не звернув увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення її прізвище зазначене як ОСОБА_1 , а постанова суду винесена на ОСОБА_1 , що унеможливлює сплату штрафу. Реквізитів для оплати штрафу їй не надали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Хоча ОСОБА_1 винною себе не визнає, її винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 309245 від 11 січня 2020 року, згідно яких 11 січня 2020 року о 01 год. 14 хв. в м. Хмельницький по вул. Героїв Майдану, 38, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, за адресою Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Скаржинці КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.01.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1, 31 ‰;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які по суті заданих питань пояснили, що 11.01.2020 року о 01 год. 40 хв. в м. Хмельницький, по вул. Героїв Майдану, 38, були запрошені співробітниками поліції бути свідками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їх присутності водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та виявила бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що вони засвідчили своїми підписами (а.с. 3, 4);

- висновку КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 січня 2020 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5).

Вказані обставини підтверджуються також даними відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (а.с. 6).

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 січня 2020 року, за результатами проведеного 11.01.2020 року о 03 год. 04 хв. огляду, лікарем (фельдшером) КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно даних висновку, у такому зазначено, що ОСОБА_1 була направлена на огляд інспектором роти № 1 батальйон УПП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Пиріжком В.В., відтак відсутність у справі складеного поліцейським направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння не є підтвердженням порушення порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке остання притягується до відповідальності, та не спростовує законність проведення огляду у медичному закладі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що письмові пояснення свідків не можуть підтверджувати відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки вона від проходження такого огляду не відмовлялась, а через несправність технічного засобу проходила огляд в медичному закладі, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки окрім пояснень вищевказаних свідків, зазначені обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 через недостатність набрання повітря в легені не бажала пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому була доставлена для проходження такого огляду до медичного закладу.

Доводи про те, що письмові пояснення свідків не можна вважати належними доказами, оскільки суд не допитав їх безпосередньо в судовому засіданні, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Натомість, будь-яких клопотань про безпосередній допит в суді цих свідків матеріали справи не містять.

Посилання апелянта про те, що всупереч вимогам закону її не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд до уваги не приймає, оскільки такі не спростовують вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь яких порушень норм матеріального та процесуального права при винесенні постанови апеляційним судом не встановлено, тому твердження апеляційної скарги щодо вказаного є безпідставними.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.