Справа № 583/651/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю:

особи відносно якої складений протокол ОСОБА_1 ,

її захисника, адвоката Кудіна А.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Сумській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає в АДРЕСА_1 ,

за ст. 130, ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №285629 від 11.02.2020 р. ОСОБА_1 10.02.2020 року о 23.05 годині знаходячись в м. Охтирці, Сумської обл., по вул. Андрія Шаталова, 2, керувала транспортним засобом марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини роту, від продуву алкотестера газоаналізатора „Драгер та проходження медогляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України.

У підтвердження винуватості водія у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення до протоколу також були додані письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких ті письмово підтвердили факт їхнього залучення в якості свідків та відмови ОСОБА_1 у їхній присутності від проходження медичного освідування на місці, та її не бажання пройти зазначене освідування у медичному закладі.

Також до матеріалів доданий акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у якому також зафіксована ОСОБА_1 від проходження медичного освідування на стан сп`яніння у присутності вищезазначених свідків.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1 , вона на той час транспортним засобом не керувала. Дійсно того дня вона приїхала цим транспортним засобом за місцем фактичного мешкання своєї подруги на вул. Андрія Шаталова, 2, у м. Охтирці. Однак автомобіль зламався та зупинився у невстановленому місці. проте вона пішла у гості до подруги та зателефонувала товаришу щоб під`їхав та оглянув автомобіль і при необхідності забрав його. Оскільки того вечора вже не мала наміру керувати транспортним засобом через вищезазначені обставини, т оу подруги випила спиртного. Деякий час перебувала у подруга, а потім вирішили разом вийти до авто щоб дочекатись знайомого. Так як на вулиці було прохолодно. Сіли всередину автомобіля. У цей час до них під`їхали працівники поліції та пред`явили претензії із приводу паркування у невстановленому місті. Вона пояснила причину, однак зазначене пояснення поліцейських не влаштувало і вони склали постанову за відмову в пред`явленні документів на право керування транспортним засобом та протокол про відмову у проходженні медичного освідування на стан сп`яніння. Хоча вона постійно пояснювала про те, що відмовляється від освідування так як не була водієм (не керувала транспортним засобом).

Із пояснень свідка ОСОБА_4 встановлено, що того дня до неї за місцем фактичного мешкання по АДРЕСА_2 , дійсно ввечері приїхала подруга ОСОБА_1 яка повідомила про т, що у неї зламалось авто. Вирішили, що вона залишиться у неї та відмітили зустріч. Дійсно того вечора разом вживали спиртне. ОСОБА_5 зателефонувала знайомому щоб під`їхав та оглянув авто. Тому через деякий час вони вийшли на вулицю та чекали його всередині транспортного засобу. Однак на місце під`їхали працівники поліції та стали висувати претензій ОСОБА_1 з приводу неналежного паркування та, в подальшому, керування транспортним засобом у нетверезому стані. Однак вона стверджує, що подруга перебуваючи у нетверезому стані автомобілем не керувала.

Із пояснень свідка ОСОБА_6 встановлено, що того дня близько 22:00 год. йому зателефонувала подруга ОСОБА_1 та повідомила що в неї зламався автомобіль. Коли прибув на вказане місце. То там вже перебували працівники поліції та складали на неї адміністративні протоколи. В подальшому він допоміг прибрати авто із проїжджої частини та наступного дня відтягнув його на СТО.

Із пояснень свідка ОСОБА_2 встановлено, що його дійсно було залучено в якості свідка при складанні адміністративного протоколу на ОСОБА_1 підтвердив факт її відмови від проходження освідування на стан сп`яніння. Однак зазначив про те, що ОСОБА_1 постійно пояснювала працівникам поліції про те, що транспортним засобом вона не керувала. Він особисто також не бачив, щоб володілець транспортного засобу того вечора керувала ним.

У судовому засіданні були переглянуті надані відео файли з нагрудних камер поліцейських із яких вбачається. що ОСОБА_1 дійсно відмовлялась від проходження медичного освідування як на місці. так і у медичному закладі. Відмову свою пояснювала тим, що перебуваючи у нетверезому стані вона того вечора автомобілем не керувала. На відео файлах не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КпАП України адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння виключно для особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій, обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 252 КпАП України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому, у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, викладених як у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 умисних дій, направлених на порушення ПДР. Адже судді не надано будь-яких доказів керування ОСОБА_1 того вечора транспортним засобом і її доводи у цій частині матералами адміністративного провадження не спростовані.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, оскільки належних та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 того дня керувала вищевказаним транспортним засобом не надано приходжу до висновку про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Тому відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 247 КпАП України, провадження у даній частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко