"07" травня 2020 р. Справа № 363/1539/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського ВП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

25.04.2020 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 1 п. 2 Постанови КМУ № 211, а також пп. 5 перебувала в громадському місці (парк) в смт. Димер по вул. Яблунева, без засобів індивідуального захисту (маски), а також відвідувала вищевказаний парк, всупереч заборони, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 203018, рапортом ДОП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Бондаренка Д. від 25.04.2020 року, рапортом т.в.о. заступника начальника Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Чінгузова О.В., відповіддю на запит Димерської селищної ради № 435/02-23 від 27.04.2020 року, копією розпорядження Димерської селищної ради № 17 від 01.04.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 , а також матеріалами відеозапису.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибула, однак подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оскарженням постанови серія АПР 18 № 203018 від 25.04.2020 року.

Посилання ОСОБА_1 на відкладення розгляду справи у зв`язку з оскарженням постанови серія АПР 18 № 203018, яким є протокол серія АПР 18 № 203018 про адміністративне правопорушення складений щодо неї в цій справі, на вимогах закону і фактичних обставинах справи не ґрунтується, про поважність причин неявки до суду не свідчить і підставою для перенесення розгляду справи бути не може. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за її відсутності, яка до суду без поважних причин не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно п.п. 1 та п.п. 5 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) заборонено до 11 травня 2020 р. з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно; відвідування парків, скверів, зон відпочину, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 25.04.2020 року о 13 год. 10 хв. перебувала на лавці в парку в смт. Димер по вул. Яблуневій без засобів індивідуального захисту, з метою здійснення мирного протесту проти обмежувальних заходів карантину.

Згідно ст.ст. 34, 39 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вираження своїх поглядів і переконань, а також мирний протест, що узгоджується зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Разом з тим здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, в тому числі для охорони здоров`я.

В цьому контексті слід звернути увагу на те, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина може відбутися лише у випадках передбачених Конституцією України, і зокрема згідно ст. 64 Конституції України за умови введення воєнного або надзвичайного стану.

Відтак суд вважає, що в умовах дії принципу верховенства права в Україні (ст. 8 Конституції України) втручання в права і свободи людини і громадянина, повинно бути пропорційним, переслідувати легітимну мету і має бути здійсненим на основі і в спосіб визначений законом.

За таких умов, беручи до уваги принцип конвенційності практики ЄСПЛ пропорційності та балансу інтересів, необхідно зважати на справедливий баланс, який повинен бути встановлений між загальними інтересами суспільства та інтересами особи.

За відсутності введення в Україні надзвичайного стану, обмеження конституційних прав людини і громадянина (зокрема, право на мирне зібрання в контексті обставин цієї справи) мають відбуватися з дотриманням балансу і пропорційності інтересів.

При цьому суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України № 211 є обов`язковою для виконання згідно ст. 117 Конституції України.

Беручи до уваги обставини цієї справи, а також те, що ОСОБА_1 хоча і за відсутності засобів індивідуального захисту, знаходилася сама на лавці в парку, з метою здійснення одинокого протесту, що відбувався в умовах відсутності інших людей, за відсутності в неї ознак захворювання (коли дані про інше в справі відсутні), а відтак за відсутності будь-якого ризику поширення коронавірусної хвороби, коли карантинні заходи якраз і спрямовані на протидію такому розповсюдженню хвороби, самі тільки формальні ознаки порушення правил карантину щодо людей за таких обставин не можуть свідчити про таку суспільну небезпечність правопорушення в діях ОСОБА_1 , яка б тягнула за собою необхідність втручання в її права і накладення на неї стягнення від 17 000 грн. до 34 000 грн., що майже в десять і більше разів перевищує прожитковий мінімум на одну особу.

Таким чином керуючись принципом верховенства права та вимогами справедливості і розумності, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, на підставі ст. 22 КУпАП.

Відповдіно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 9, 22, 44-3, 245, 251, 252, 280, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП, та звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням в силу малозначності адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя