Справа № 314/165/20
Провадження № 3/314/204/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Мануйлова Н. Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце роботи (проходження служби) ОТ Красуня, посада: перукар, депутат Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, інші відомості суду не відомі,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

за участю: прокурора Данилюк Г. М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1, складеного 10.01.2020 року, депутат Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_1 , будучи згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2019 по 01.04.2019 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п.5-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2, подав її несвоєчасно, лише 03.04.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнала факт пропущення строку на подання декларації, зазначила, що умислу на несвоєчасне подання електронної декларації у неї не було.

Прокурор підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу, встановив, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджено матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення № 11 від 10.01.2020;

-копією рішення Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 24.11.2015 № 1;

-копією постанови виборчої комісії Московсько сільської ради від 12.11.2015№ 9;

-списком депутатів Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області;

-роздруківкою з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

-копією електронної декларації

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винувата у скоєному правопорушенні.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, 03.04.2019 в Єдиному державному реєстрі декларацій, відомості на якому є загальнодоступними, опубліковано щорічну декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 , тому саме цього дня було виявлено факт вчинення правопорушення. Крім того, 15.08.2019 Управління захисту економіки в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України отримало матеріали перевірки стосовно депутата Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_1 .

З твердженням працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, щодо того, що фактичним днем виявлення правопорушення є дата складання протоколу, суд не погоджується, оскільки з того дня жодних дій щодо витребування чи отримання доказів у даній справі не вчинено, це не узгоджується з принципом правової визначеності, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією.

Таким чином, на момент розгляду судом даної справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення до моменту розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

На підставі вкладеного, керуючись ст.ст. 38, 172-6, 247, 278, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н. Ю. Мануйлова

28.02.2020