КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4971/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сапонова О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року,

ОСОБА_1 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривні 40 копійок на користь держави.

Як встановлено постановою судді, 22 серпня 2020 року о 14 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 в м. Києві по пр-ту Алішера Навої в напрямку вул. Райдужна, у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння, за згодою водія, проведено у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога в медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія», що за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20. Згідно з висновком № 004989, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та скасувати акт, який встановлює адміністративну відповідальність.

В обґрунтування вимог поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та винесеною за формального підходу судді до розгляду справи, за упередженого ставлення суду щодо нього, та є такою, що винесена без повного та всебічного з`ясування дійсних обставин справи та з порушеннями законодавства при оцінці доказів.

Зокрема, як зазначає апелянт, оскаржувана постанова за своїм змістом не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 КУпАП, оскільки не містить наведення судом доказів та аналізу їх дослідження, на яких безпосередньо ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого судом було винесено оскаржувану постанову не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки складений з порушенням вимог діючого законодавства, а саме ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. А також вважає, що даним протоколом дії ОСОБА_1 , станом на 22.08.2020 року не охоплювались ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу апелянт і на те, що з камер відеореєстраторів патрульних поліцейських, на яких зафіксовано його спілкування з поліцейськими наявні часткові записи /фрагменти/, коли поліцейські пропонують йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Однак, у матеріалах відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що також є порушенням процедури огляду.

Також вважає, апелянт неналежним доказом у справі про адміністративне правопорушення, висновок КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння...», оскільки у графі час направлення на огляд, вказано 22.08.2020 о 14 год. 20 хв., хоча точний час огляду 14 год. 50 хв. 22.08.2020, що є суттєвим у правильному вирішенні справи, так як отримання результатів відбулось раніше ніж час здачі біологічного середовища.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сапонова О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на висновок судді про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 427565 від 22.08.2020 року; висновком КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004989 від 22.08.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перерубував у стані наркотичного сп`яніння; актом медичного огляду та іншими документами, які були отримані на запит суду із КМНКЛ «Соціотерапія», а також відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора), який було переглянуто в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 427565 від 22.08.2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 сам по собі не міг бути визнаний належним та беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки під час складання цього протоколу не в повній мірі були дотримані вимоги законодавства та відомчих інструкцій.

Зокрема, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою встановлена адміністративна відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Між тим, як прямо зазначено у згаданому вище протоколі, а також у постанові судді, що оскаржується, ОСОБА_1 , за вказаних у цих процесуальних документах обставин, керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; порушення мови; звужені зіниці очей, що не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а є лише підставою, відповідно до вимог, передбачених п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), для направлення водія транспортного засобу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Більш того, незважаючи на приєднання до протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , Висновку лікаря нарколога щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під № 004989, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (канабіноїди - марихуана, стимулятори -амфетамін), згаданий протокол все одно не міг бути визнаний належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме станом на 14 год. 59 хв. 22 серпня 2020 року результатів медичного огляду ОСОБА_1 , який розпочався лише о 14 год. 50 хв. 22.08.2020 року, ще не було, а висновок, який долучений до протоколу взагалі датований 25 серпня 2020 року, що дозволяє зробити висновок про те, що, станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена не була.

До цього слід також додати, що згідно з вимогами п.п. 16, 17 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду, а зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , акт медичного огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом був підписаний лише 25 серпня 2020 року після отримання результатів лабораторного дослідження сечі ОСОБА_1 , а тому до цього часу згаданий вище Висновок не міг бути виданий, а його зміст не повідомлявся оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, що підтверджується відсутністю відповідного запису, з підписом ОСОБА_1 , у зазначеному висновку.

Зважаючи на це, а також приписи, передбачені п. 22 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, в яких зазначається, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю його в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Метелешко О.В.