П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює адміністратором закладу «Час поїсти», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу 15.11.2020 року близько 13 годині 35 хвилин, у м. Львові на вул. Староєврейська, 12, заклад «Час поїсти» здійснював свою діяльність та обслуговував відвідувачів у приміщенні закладу, чим порушив вимоги постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року про правила карантину(зі змінами постанови КМУ № 1100 від 11.11.2020 року), на зауваження закрити заклад не реагували.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Подала до суду письмові заперечення, згідно яких свою вину заперечила вказуючи, що є не суб`єктом даного правопорушення. Склад правопорушення у її діях відсутній, а тому просила закрити провадження у справі.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу не було дотримано вимог КУпАП та не зібрано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_1 порушила вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641. Водночас, протокол не містить пункту постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 який було порушено.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ст. 55 ГК України).

Водночас, суб`єктами відповідальності за порушення правил, передбачених постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 є суб`єкти господарювання.

В той же час, як встановлено судом, ОСОБА_1 є адміністратором закладу «Час Поїсти», що підтверджується копією наказу від 04.03.2013 року про прийняття її на роботу.

Як вказує ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, до її функціональних обов`язків входить забезпечення ефективного і культурного обслуговування клієнтів, правильного проведення розрахунків з ними, контроль за збереженням матеріальних цінностей, забезпечення чистоти та порядку в приміщеннях забезпечення гарантії безпеки харчування. До її обов`язків та повноважень не виходить визначення часу роботи закладу. Власником закладу остання не є. Крім цього, рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.11.2020 року за № 1060 «Про роботу суб`єктів підприємницької діяльності на території м. Львова до 30 листопада 2020 року» було фактично дозволено роботу суб`єктів господарювання у вихідні дні.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом правопорушення.

Інших доказів, які б спростували пояснення ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.