Справа № 199/2014/20
ПОСТАНОВА

іменем України

15.04.2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР18 №339960 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (далі протокол), в тому, що він, «13.03.2020 року о 06-05 годині в районі будинку №57 по вул.Моторній у м.Дніпро, керував автомобілем «Деу» № НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України».

Вважають що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та зазначив, що 12.03.2020 приблизно о 20 год. 30 хв. він виїхав від ТЦ Караван, який знаходиться на ж/м Лівобережний-3 в район мкр. Березановка, потім приблизно о 21 год. 00 хв. повертався назад по вул.Моторній на автомобілі DAEWOO NEXIA, який вийшов з ладу та при включенні передачі автомобіль не рухався. Враховуючи це, він зупинився на узбіччі та почав намагатися включати передачі але автомобіль не рухався з будь-якої передачі. Після цих намагань, він зателефонував своєму батькові ОСОБА_2 та запитав його, - чи не може він приїхати до мене відбуксирувати або, що мені робити в даній ситуації? на зазначене питання батько йому відповів, що він вже вживав алкоголь та не зможе зараз приїхати але порадив бути на місці до ранку та не залишати автомобіль без нагляду. Приблизно о 21 год. 30 хв., він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3 щоб він приїхав до нього на таксі для того щоб разом бути в автомобілі DAEWOO NEXIA до самого ранку враховуючи те, що сам він не хотів залишатися в автомобілі та вважав це небезпечним. ОСОБА_3 приїхав до нього та привіз пиво, яке вони разом випили в автомобілі та приблизно між 00 год. 00 хв. та 00. год 40 хв. лягли спати безпосередньо в автомобілі. Приблизно о 06 год. 00 хв. він прокинувся від того, що патрульні поліцейські стукали у вікно автомобіля в якому вони спали. Патрульні поліцейські почали розпитувати чому вони тут знаходяться на що він відповів, що автомобіль зламався і вони не можуть їхати та навіть продемонстрував те, що не працює короба передач і не вмикається швидкість. Після цього патрульні поліцейські повідомили йому, що він знаходиться в алкогольному сп`янінні та почали складати протокол. Після того, як працівниками поліції було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення, вони поїхали далі, при цьому не відсторонили його від керування автомобілем та не вилучивши посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_1 та вказав, що 12.03.2020 приблизно о 21 год. 30 хв. йому зателефонував його друг ОСОБА_1 та попросив приїхати до нього, оскільки той зламався і не бажає залишати свій автомобіль без нагляду. Приїхавши до його місця зупинки, а саме біля будинку АДРЕСА_2 57 по вул. Моторній у АДРЕСА_3 .Дніпро вони почали вживати пиво, яке він привіз з собою, після чого лягли спати у машині. Вранці його розбудив ОСОБА_1 , який повідомив, що до них під`їхала поліція. Він з автомобіля не виходив, але бачив, як працівник поліції складає якійсь матеріали, а ОСОБА_1 їх підписує, після чого поліцейські поїхали, а вони залишились. Вказує, що ОСОБА_1 повідомляв поліцейських, що автомобіль зламаний і він не може рухатись та показував несправність, а крім цього після того як вони поїхали від ОСОБА_1 він дізнався, що посвідчення водія у нього не вилучали.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, а ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому ніяких спроб зі сторони співробітників поліції відсторонити його від керування автомобілем не було. Тому виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості патрульного поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка не відсторонила останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

В світі цього, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в частині вчинення позапроцесуального впливу на нього, заслуговують на увагу, а в такому разі право на захист ОСОБА_1 буде порушено.

В результаті таких дій особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості обирати спосіб своєї поведінки та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами. Оскільки право на захист є основоположним принципом судочинства, суд вважає неможливим притягнення до адміністративної відповідальності в разі його порушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відібрані з грубим порушенням КУпАП, а саме: самі пояснення не містять відомостей про попередження свідків про кримінальну відповідальність, пояснення не містять відомостей щодо якого саме документу встановлено їх особу у зв`язку з чим суд не може визнати вказані пояснення вказаних свідків як належними та допустимими доказами.

Також суд констатує факт, що відповідно до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні були запрошені для фіксування факту відмови від проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння. Відомостей про те, що вони бачили як останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або з явними його ознаками, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, матеріали справи також містять і відеозапис з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції, відповідно до якого пояснення ОСОБА_1 не спростовані. Натомість згідно переглянутого відеозапису не вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . На відео лише видно, що автомобіль стоїть на узбіччі з вимкненим двигуном, що у свою чергу підтверджує пояснення ОСОБА_1 .

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Виходячи з формулювання фабули правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння регламентований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, згідно пункту 7 Розділу І Інструкції, огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським. Суд вважає, що вказана норма дозволяє оптимізувати час на проведення огляду водіїв та убезпечує добросовісних водіїв від зловживань з боку працівників правоохоронного органу.

Таким чином, фабула інкримінуємого ОСОБА_1 згідно протоколу, адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за «відмову від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку» без конкретизації, чи відмовився ОСОБА_6 від проходження медичного огляду на місці зупинки із застосуванням спеціальних технічних засобів, чи проведення такого огляду у медичній установі, є порушенням Інструкції.

Відповідно до пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, такі дії взагалі не утворюють складу адміністративного правопорушення, оскільки у разі дотримання встановленої процедури, «відмова від проведення медичного огляду у встановленому Законом порядку» утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у разі відмови від проведення медичного огляду на місці зупинки із застосуванням спеціальних технічних засобів та у медичній установі, про що повинно бути зазначено безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак жодного з таких доказів щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку не надано.

Окрім вищевказаного, суду також не надано належних і допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Згідно ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов