Справа №461/2595/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Бедрія М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження Львівська область, місце роботи - водій у ФОП Firma Handlowo-Uslugowa «NEKOPOL» АДРЕСА_1 , посада або рід занять - водій, місце проживання: АДРЕСА_2 ,

за ст.472 Митного кодексу України,

встановив:

26 лютого 2020 року о 09 годині 29 хвилин в зону митного контролю митного поста «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну», в`їхав сідельний тягач з напівпричепом, реєстраційні номерні знаки LTM25876, НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час проходження митного контролю водій надав диспетчеру митниці для реєстрації та проходження митного контролю товаросупровідні документи, а саме: СМR НОМЕР_2 201152 від 14.02.2020 року, Invoice № 140220/2 від 14.02.2020 року, СFRNET ТІR № НОМЕР_3 , які були завірені печаткою ПМК № «068» Галицької митниці Держмитслужби, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії ТРС номер 434752, відповідно до яких переміщується товар - «вживані речі», загальною вагою 16 600,00 кг та загальною вартістю 21 620, 80 USD. В ході письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності ОСОБА_1 заявив про відсутність товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або товарів обмежених до переміщення через митний кордон України. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом ПМК № «522» Галицької митниці Держмитслужби, у ході проведення митного контролю транспортного засобу було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: сир твердий в кількості 5 штук в упаковці по 10,64 кг, кожна, код товару . Вказаний товар знаходився у кабіні водія в призначеному для відпочинку місці, без ознак приховування. Даний товар ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Документів, що підтверджують факт придбання та вартість товару ОСОБА_1 до митного оформлення не подав.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у протоколі. Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо розпочатого відносно нього адміністративного провадження, складення протоколу з приводу вищенаведених обставин, скерування протоколу на розгляд до суду та про обізнаність щодо дати, часу та місця розгляду справи в суді. Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Представник Галицької митниці Держмитслужби протокол підтримав.

Заслухавши представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 МК України, передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.

Статтею 257 МК України, визначено, що декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме останній вчинив недекларування товарів, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №0674/20900/20 від 26.02.2020 року, митною декларацією, копіями товаросупровідних документах, копією паспорта ОСОБА_1 , копією контрольного талону, описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 , актом огляду товарів та фотокопіями до нього, письмовими поясненнями ОСОБА_1 наданими митному органу.

Вищенаведені докази в своїй сукупності доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими. При цьому, ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо даного адміністративного провадження жодних доказів на спростування відомостей відображених у протоколі та вищенаведених встановлених судом обставин не подав.

Аналізуючи подані докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України доведена повністю.

Окрім цього, у відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Така позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

При вирішенні питання про призначення стягнення за вчинене порушення суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, враховуючи мету призначення покарання та співрозмірність покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи вартість переміщуваного товару становить 6 332,59 гривень.

Також, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил на складі митниці.

Крім цього, статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 472, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, який був предметом порушення митних правил 6 332,59 гривень.

Вилучений згідно протоколу №0674/20900/20 від 26.02.2020 року товар конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил 70,22 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.