Дата документу 29.09.2020
Справа № 334/4303/20
Провадження № 3/334/1867/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Запоріжжя суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Турбіна Т.Ф., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка працює перукарем перукарні "Анна", зареєстрована та проживає адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 282037 від 24.07.2020 року, ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає АДРЕСА_1 , який 23.07.2020 знаходився без нагляду дорослих сам вдома, скаржиться сусід, що хлопець веде аморальний спосіб життя, а саме курить у під`їзді та висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція 1 ст. 184 КУпАП, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, у ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем прживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

З огляду на викладене, є незрозумілим, в яких саме діях ОСОБА_1 проявилось неналежне виховання дитини, не зазначена форма вини, та чи є між неналежним вихованням дитини та наслідками причинний зв`язок, суть правопорушення викладено не повно.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП не підтверджена наявними доказами безсумнівно, а інших доказів, які б вказували на наявність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, тому провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 184, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Турбіна Т. Ф.