Справа № 638/201/20
Номер провадження 3/638/446/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце роботи не відомо, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

10.01.2020 р. у Дзержинський районний суд м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175898 від 20.12.2019 р., складеного о 02:35 год. зазначається, що 20.12.2019 р. о 01:10 год. в м. Харкові по вул. Клочківській, 148 А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X6, державний номер НОМЕР_2 , порушив ПДР, під час розгляду справи були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння пальців рук. Виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР «ОНД», вул. Шевченка, 26. Висновок 2467, за результатами якого водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. Від підпису у протоколі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП присутність правопорушника не обов`язкова, таким чином справа розглядається за його відсутності.

Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин кожної справи, розглядаючи справу суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580 VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9. ПДР України водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

е) користуватися розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена також і ст. 130 КУпАП.

Оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення, то відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на конкретний підпункт п. 2.9 ПДР України, порушує право ОСОБА_1 на захист від конкретного обвинувачення.

Під час розгляду справи встановлене грубе порушення відповідними посадовими особами поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі Інструкція).

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння вважається таким, що відповідає вимогам закону коли: по перше, працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, по друге особі пропонують пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків на місті зупинки, а у разі незгоди водія з проведенням огляду на місці зупинки або незгоден з його результатами, останньому пропонують пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду, а також допустимість вказаних висновків як доказу вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Між тим, працівники поліції знехтували вказаними вимогами закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

В матеріалах провадження відсутні будь які відомості щодо позиції ОСОБА_1 відносно результатів проведеного огляду.

Жодний із документів, не містить ані підпису ОСОБА_1 , ані його пояснень.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2019 р. № 2467 щодо ОСОБА_1 , який повинен засвідчувати факт погодження особи з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, взагалі не міститься позиції останнього щодо результатів огляду, або що він відмовився від підпису (а. с. 3).

З наданих суду матеріалів не вбачається, чи з`ясовувалась працівниками поліції думка ОСОБА_1 щодо результатів проведеного відносно нього огляду на стан сп`яніння, також матеріали провадження не містять й письмових пояснень свідків, з яких можливо було встановити відповідність процедури проведеного працівниками поліції огляду вимогам закону, так й ставлення ОСОБА_1 до результатів цього огляду.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності та є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175898 від 20 грудня 2019 року складений за порушення ОСОБА_1 пункту 2.9. ПДР України, але в порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, статей 256, 269 КУпАП, поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175898 від 20 грудня 2019 року невірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за пунктом 2.9. ПДР України, оскільки пункт п. 2.9. ПДР України містить підпункти від «а» до «е», не зрозуміло який саме підпункт п. 2.9. ПДР України порушив ОСОБА_1 .

Вимоги Закону та Інструкцій, які розроблені профільним міністерством, якими повинен керуватися поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не виконані, в той час як законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина 2 статті 251, пункт 1 частина 1 статті 255 КУпАП).

З врахуванням викладеного, суддя доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175898 від 20 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції.

Зазначене має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог статті 251 КУпАП.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, суддя доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 221, 247, 266, 283 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: