Єдиний унікальний номер судової справи: 482/447/20
Номер провадження: 33/812/230/20 Головуючий суддя апеляційного суду Т.В. Крамаренко
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неподаткових мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287301 від 06 березня 2020 року, 06 березня 2020 року о 00 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SSANG YONG ACTYON, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно з висновком МОНД № 346 від 06 березня 2020 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність.

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Зазначає, що судом першої інстанції справу розглянуто за його відсутності, без належного повідомлення про дату та час розгляду справи, чим порушено його право на захист.

Звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння, який проводився за допомогою технічного засобу «Драгер Алкостест 2246» є недопустимим, оскільки відомості про вказаний прилад відсутні у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України. Крім того, в протоколі не зазначено коли даний прилад пройшов технічне обслуговування (калібрування).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287301 від 06 березня 2020 року, 06 березня 2020 року о 00 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SSANG YONG ACTYON, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно з висновком МОНД № 346 від 06 березня 2020 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 були наявні такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. У зв`язку з чим йому було запропоновано на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest DRAGER, на що ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2).

Також, матеріали справи містять пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, 06 березня 2020 року о 00 год. 30 хв. їх було запрошено співробітниками поліції у якості свідків. Свідки пояснили, що водій ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. На місці зупинки водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Alcotest DRAGER, але виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі (а.с.4,5).

За вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2,3,6,7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287301 від 06 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, однак погодився пройти такий огляд в медичному закладі.

Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога КНП «МОЦЗ» Миколаївської обласної ради ОСОБА_4 , про що було складено висновок № 346 від 06 березня 2020 року (а.с.3).

Відповідно до вказаного висновку ОСОБА_1 06 березня 2020 року о 00 год. 50 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зазначений висновок ОСОБА_1 підписано особисто без будь яких зауважень.

Вказані докази свідчать про те, що водій ОСОБА_1 в порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом 06 березня 2020 року о 00 год. 05 хв. в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 - визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції справу розглянуто за його відсутності, без належного повідомлення про дату та час розгляду справи, чим порушено його право на захист на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції вперше було призначено на 30 березня 2020 року, про що ОСОБА_1 відповідно до зворотнього повідомлення був повідомлений належним чином (а.с.12).

30 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просив розгляд справи призначений на 30 березня 2020 року на 09 год.30хв. відкласти на іншу дату (а.с.13).

В подальшому розгляд справи було відкладено на 22 квітня 2020 року, про що також ОСОБА_1 був повідомлений належним чином (а.с.16).

Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 22 квітня 2020 року ознайомився з матеріалами справи (а.с.17).

Наступне судове засідання було призначене на 14 травня 2020 року, в яке ОСОБА_1 не з`явився, однак того ж дня подав до канцелярії суду заяву, з тексту якої вбачається, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, просить долучити заперечення з цього приводу та просить розглядати справу у його відсутність (а.с.22).

Отже, ОСОБА_1 достеменно знаючи про те, що в провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляді перебуває відносно нього справа про адміністративне правопорушення, неодноразово отримуючи судові повістки про виклик, ознайомившись з матеріалами справи об`єктивно міг і повинен був знайти можливість прийняти участь в його розгляді.

Європейський суд з прав людини в рішенні «В`ячеслав Корчагін проти Росії» виходить з того, що попри не отримання особою судової повістки, її право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Так, особу було повідомлено поштою за адресою. Останній отримував всі виклики до суду, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення. То ж йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Особа також могла стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене ч.1 ст. 286 КУпАП, ч.6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки неявка правопорушника нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постанова суду першої інстанції з підстав, того, що останній не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння, який проводився за допомогою технічного засобу «Драгер Алкостест 2246» є недопустимим, оскільки відомості про вказаний прилад відсутні у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, а в протоколі не зазначено коли даний прилад пройшов технічне обслуговування (калібрування), суд зазначає наступне.

16 липня 2020 року на запит апеляційного суду, від КНП «МОЦПЗ» Миколаївської обласної ради надано копію Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 346, складений 06 березня 2020 року о 00 год. 05 хв. та результат тесту на алкоголь відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42-44).

Відповідно до наданого Акту, 06 березня 2020 року лікарем наркологом ОСОБА_4 проведено медичний огляд ОСОБА_1 за допомогою приладу DRAGER Alcotest 6810, результат тесту 1,27 %. Вказаний результат тестування підписано ОСОБА_1 особисто без будь яких зауважень (а.с.43-44).

Тобто, як вбачається з Акту, обстеження проведено саме з використанням приладу DRAGER Alcotest 6810, а не за допомогою технічного засобу «Драгер Алкостест 2246», як про це зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить один рік.

З квитанції про результат тестування ОСОБА_1 вбачається, що останнє калібрування приладу DRAGER Alcotest 6810 відбулося 13 лютого 2020 року тобто в межах річного строку передбаченого для калібрування вимірювача вмісту алкоголю.

Наказом МВС України від 1 березня 2010 року №33, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 року за №262/17557, частиною 3 встановлено перелік спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння:

газоаналізатор «AlcoQuant 6020»;

газоаналізатор «Alcotest 6510»;

газоаналізатор «Alcotest 6810»;

газоаналізатор «Alcotest 7410 Plus com»;

прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, «Алконт 01».

В Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alkotest, в тому числі 6810 включений до вказаного переліку під № У 788-14.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатор Drager Alkotest має свідоцтво про державну реєстрацію №14455/2914, у якого необмежений строк дії.

Згідно роз`яснень ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 04 квітня 2017 року, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. П.1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Даним Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Жодних підстав, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази, є сумнівними та неправдивими, оскільки вони є достатніми та належними, узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи, у повному обсязі відтворюють дійсну картину подій та підтверджують вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко