КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4916/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 23 серпня 2020 року о 10 год 15 хв водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Б.Грінченко, 4, керував транспортним засобом «ВМW 530 XD» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння очей. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із застосуванням приладу «Drager» № ARJL-0269 тест № 6820 проба позитивна 0,33 ‰. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9(а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог указує, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки залишено поза увагою порушення поліцейськими вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Стверджує, що в суді він своєї вини не визнав, заперечив проти обставин, викладених у протоколі, зазначивши, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння та медичний огляд на стан сп`яніння проходив самостійно. На підтвердження таких обставин надав суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 005007 від 27 серпня 2020 року (далі - медичний висновок), відповідно до якого 23 серпня 2020 року о 12 год 20 хв він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Проте суддя цей висновок до справи не долучив та до уваги не взяв, хоча він спростовує результати огляду поліцейським на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та висновки поліцейського в протоколі. При цьому ОСОБА_1 звертає увагу на те, що з результатами огляду, який проводився поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, він не погодився, про що повідомив працівнику поліції і відомості про це наявні в матеріалах справи. Тому вважає, що в справі відсутні докази його вини, оскільки правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не вчинював.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Разом із цим, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеоматеріали та інші наявні в матеріалах справи докази. Але дотримання працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП та підзаконних актів щодо порядку проходження огляду водія на стан сп`яніння суддя місцевого суду не перевірив та залишив без належної оцінки ту обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) та акті огляду (а.с. 6) ОСОБА_1 вказав про незгоду з результатами огляду, який проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. При цьому у роздруківках даних з принтера газоаналізатора «Drager» містяться відомості про те, що водій від підпису відмовився (а.с.3-4). А з відеозапису слідує, що на первинному етапі огляду водія на стан сп`яніння відповідна процедура була дотримана, оскільки огляд ОСОБА_1 за його згодою з використанням спеціального технічного засобу був проведений поліцейським у присутності двох свідків. Між тим з результатами огляду ОСОБА_1 не погодився і не заперечував щодо проведення огляду у медичному закладі, що поліцейським було проігноровано та без проведення огляду в закладі охорони здоров`я складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не дивлячись на те, що останній фактично оспорював факт порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Однак в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що поліцейський забезпечив проведення огляду водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, хоча у справі є відповідне направлення до медичного закладу (а.с.5), а тому результати огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, з якими ОСОБА_1 не погодився, про що прямо вказав відразу ж після проведення огляду у відповідному акті, складеному поліцейським, в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними.

Письмові пояснення свідків за вказаних обставин не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9(а) ПДР України, оскільки свідки в своїх поясненнях лише повідомили, що водій ОСОБА_1 добровільно надав згоду на проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та результат тесту показав - 0,33 ‰, але така обставина жодним чином не звільняє поліцейського від обов`язку забезпечити проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу.

За вказаних обставин твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння нічим не спростовані, а відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються допустимими доказами. При цьому суд не бере до уваги відомості у медичному висновку, оскільки і цей огляд був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та його результати також є недійсними.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року, як така, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко