Провадження № 3/201/5125/2020
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

16 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ДОП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Високопоясним А.С. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 22 листопада 2020 року о 15 год. 30 хв. за адресою: м. Дніпро, площа Шевченка 1ж, ОСОБА_1 перебуваючи за вказаною адресою в кафе «Что почем» працюючи адміністратором не припинила роботу закладу та прийняла відвідувачів, а саме здійснила роботу не на виніс, чим порушила постанову КМУ № 641 від 22 липня 2020 року зі змінами від 11 листопада 2020 року постанова КМУ № 1100, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

14 грудня 2020 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , в яких остання зазначила, що 22 листопада 2020 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в якомуне вірно зазначено її прізвище Абакунова. Також в протоколі вказано назву Кафе «Что по чем», однак юридична особа з такою назвою відсутня. Оскільки вона не є суб`єктом господарювання просили закрити відносно неї провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Олексієнко Ю.О. надала клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В підтвердження винуватості ОСОБА_1 поліцією, крім вказаного вище протоколу про адміністративні правопорушення, були надані:

- фотознімки, без зазначення дати та часу;

- письмові пояснення ОСОБА_1 в яких остання пояснила що працювали на виніс;

- рапортом.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною) не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулюють питання боротьби з інфекційними хворобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

При цьому, судом не вдається можливим встановити, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи здійснює господарську діяльність та чи є зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Таким чином, судом в ході розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки вона не є суб`єктом тих дій, які викладені та за вчинення яких наступає відповідальність у ч. 1 статті 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП, визначено що, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7КУпАП наголошує на тому, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст. 8 Конституції України, у країні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9Конституції України та ст.17Закону України «Про міжнародні договори» від22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.129Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не надано належних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, за які встановлена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Інспектором також не було надано пояснення осіб, що знаходились в приміщені, свідків правопорушення, крім самого протоколу, пояснень ОСОБА_1 яка пояснила, що працювала на виніс та рапорту інспектора поліції, в матеріалах відсутні будь-які належні та допустимі докази.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 005248 від 22 листопада 2020 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.О. Демидова