Справа№938/112/20
Провадження № 3/938/66/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, сторож навчально-спортивної бази «Черемош», - за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №053715 від 23.02.2020 вбачається, що ОСОБА_2 23.02.2020 о 22 год 45 хв, в смт Верховина вул.Жаб`євська, керував транспортним засобом марки «VW Golf III», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що автомобіль в якому він їхав, був зупинений по вул.Жаб`євська працівниками поліції. За кермом знаходилася інша особа, а він перебував на пасажирському сидінні. Оскільки автомобіль був його він вийшов з автомобіля, щоб поговорити з працівниками поліції, однак останні нічого не з`ясовувавши, посадили його в службовий автомобіль та відвезли на освідчення до Верховинської ЦРЛ. Від проходження освідчення в лікарні він відмовився, оскільки не перебував за кермом. Крім того, свідків, що зазначені в протоколі, при складанні протоколу присутніми не були. Натомість були працівники лікарні та працівники поліції.

Адвокат Атаманюк Р.І. в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст.256 КпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, так як свідків зазначених в протоколі при засвідченні відмови від проходження освідчення та складанні протоколу не було, а тому просить провадження у справі закрити.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проводиться відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції" затвердженої наказом МВС від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

Згідно п 6-8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №053715 від 23.02.2020, в якому відмова ОСОБА_4 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В той же час, з оглянутого в судовому засіданні диска СDR, вбачається, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження освідчення в медичному закладі. При цьому вказував, що він не керував транспортним засобом. Однак, на місці події були присутні двоє працівників поліції, двоє осіб медичного персоналу та ОСОБА_1 . Зазначені в протоколі особи, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на місці події відсутні.

Крім цього, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення свідків, які заповнені шаблонним методом та відрізняються лише підписами осіб, що в сукупності із іншими обставинами ставить під сумнів об`єктивність зазначених у них відомостей. При цьому, судом здійснювався виклик зазначених в протоколі свідків, однак такі в судове засідання не з`явилися.

З відповіді КНП "Верховинська районна лікарня" Верховинської районної ради №106/01-15 від 19.03.2020 вбачається, що 23.02.2020 на чергуванні знаходилися лікар ОСОБА_8 та медична сестра приймального відділення ОСОБА_9 М.

Також допитаний за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , суду пояснив, що ОСОБА_1 23.02.2020 зателефонував до нього та попросив його відвезти додому, на що він погодився. Коли вони їхали по вул.Жаб`євська, автомобіль зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 , який знаходився на пасажирському сидінні, вийшов з автомобіля та пішов до працівників поліції. Потім він побачив, як працівники поліції забрали його до службового автомобіля та поїхали, однак куди він не знав. До автомобіля ніхто не підходив, пояснень в нього не відбирав.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції в порушення зазначеного Порядку, на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не пропонували пройти освідчення на встановлення стану сп`яніння за допомогою сертифікованого технічного приладу "Драгер" та направлення особі для проходження освідчення на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не виписували, таке йому не вручали, і таке в матеріалах справи відсутнє.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Однак, як з показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і з досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено факт порушення встановленого Порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову проти огляд на стан сп`яніння. Як під час фіксації відмови особи від проходження освідування на стан сп`яніння, так і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, що виключає доведеність належними та допустимими доказами в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП.

А тому, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст. 130 ч.1, 247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Бучинський А.Б.