Справа № 461/7399/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1693/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Пащука А.І.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Пащука А.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2020 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. з конфіскацією собаки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп.судового збору.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 26 серпня 2020 року близько 20.00 год у м. Львові у парку ім. Івана Франка, вигулювала собаку породи Кане-корсо без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 за руку, заподіявши шкоду її здоров`ю, чим ОСОБА_1 порушила правила встановлені ухвалою ЛМР №6225 від 23.01.2020 «Про затвердження правил тримання і поводження з домашніми тваринами у м. Львові».

На постанову судді захисник Пащук А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, винести нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Суд зробив неправильні висновки щодо обставин справи, оскільки ними було подано письмові пояснення, пояснення надала і сама ОСОБА_1 , пояснення якої узгоджуються із поясненнями свідка наявними в матеріалах справи. Відповідно до довідки із лікарні наданої потерпілою, чітко встановити, що саме був укус собаки не можна. ОСОБА_1 визнає той факт, що собака була на повідку та намордник був у руках. Собака не могла покусати як потерпілу так і її собаку, оскільки укусів на собаці працівниками поліції виявлено не було. Вважає, що дії ОСОБА_1 неправильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 154 КУпАП, такі необхідно було кваліфікувати за ч.1 ст. 154 КУпАП. Зазначає, що в протоколі не розкрито суть адміністративного правопорушення, до протоколу не долучено копію ухвали ЛМР №6225, та не зазначено, які саме пункти Правил було порушено. Працівниками поліції при оформленні матеріалів не надано доказів, що дійсно мав місце укус собаки, відсутні також і медичні довідки, які б підтверджували тілесні ушкодження потерпілої внаслідок укусу.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечила своєї вини в тому, що собака була без намордника, внаслідок чого вкусила ОСОБА_2 , шкодує за свою необережність, зазначила, що відшкодувала спричинену шкоду потерпілій, претензій потерпіла до неї не має, тому просить звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 вибачилась перед нею, відшкодувала заподіяну їй моральну та матеріальну шкоду, претензій до ОСОБА_1 не має, не заперечує щодо застосування до ОСОБА_1 усного зауваження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Пащука А.І. на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положенням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, та ті ж самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №343111 від 26 серпня 2020 року, о 20 год. 10 хв. у м. Львові у парку ім. Івана Франка, ОСОБА_1 вигулювала собаку породи Кане-корсо без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 за руку, заподіявши шкоду її здоров`ю, чим ОСОБА_1 порушила правила встановлені ухвалою ЛМР №6225 від 23.01.2020 «Про затвердження правил тримання і поводження з домашніми тваринами у м. Львові».

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, за обставин, наведених в постанові суду, є обґрунтованим та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №343111 від 26 серпня 2020 року (а.с. 1);

письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 26.08.2020 про те, що 26.08.2020 о 20.00 год. у парку І. Франка, разом із своєю дочкою ОСОБА_7 , та подругою ОСОБА_8 , і її собакою ОСОБА_9 , сиділи на траві. ОСОБА_8 міцно тримала собаку, який був на повідку та бавився з її дитиною, якій 9,5 місяців. В цей час собака породи ОСОБА_10 підійшла до них дуже близько, ОСОБА_8 кілька разів попросила власницю собаки, забрати таку. Через кілька хвилин собака породи такса знову підбігла до них, ОСОБА_11 вирішив, що собака атакує і почав захищати їх, побіг та вирвався із рук ОСОБА_8 . ОСОБА_8 підбігла та почала розбороняти собак, схопивши повідок ОСОБА_9 . Вона не бачила, щоб собака когось вкусила (а.с. 2);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.08.2020 про те, що 26.08.2020 о 20.10 год. гуляла із своєю собакою породи Такса у парку І. Франка. Зненацька на них кинувся великий пес породи Кане-корсо, який був без намордника, покусав її і її собаку (а.с.3);

поясненнями свідка ОСОБА_4 наданим в суді апеляційної інстанції про те, що 26.08.2020 гуляли із своєю собакою породи Кане-корсо у парку ім. І. Франка у спеціально відведеному місці. Він відійшов від дружини, оскільки мав зустрітись із товаришем, коли відійшов почув шум, тому повернувся і побачив, як його собака зчепилась із собакою породи Такса. ОСОБА_2 забрала свою собаку та сказала, що все гаразд. Через деякий час до нього зателефонувала дружина ОСОБА_8 та сказала, що викликали поліцію, оскільки ОСОБА_2 сказала, що їх собака покусала її;

поясненнями свідка ОСОБА_5 наданими в суді апеляційної інстанції про те, що 26.08.2020 до нього зателефонувала дружина ОСОБА_2 та повідомила, що її покусала собака. Коли він приїхав на місце там була поліція, згодом приїхала швидка, дружині обробили рану та перев`язали руку. Зранку вони поїхали на перев`язку до лікарні, а потім у відділення поліції написали заяву та долучили довідку з лікарні.

Проаналізувавши вказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, що фактично не заперечує як сама ОСОБА_1 , та з цим погоджується й апеляційний суд.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, розглянувши справу та дослідивши всі обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оцінивши його наслідки, апеляційний суд вважає, що дане правопорушення не становить великої суспільної небезпеки та не завдало значної шкоди потерпілій, і при цьому виходить з наступного.

У суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що не бажає негативних наслідків для тварини, таких як конфіскація собаки, претензій до ОСОБА_1 немає, така відшкодувала їй завдану шкоду, тому не заперечує щодо застосування до ОСОБА_1 усного зауваження.

Апеляційний суд враховує, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, характер вчиненого нею правопорушення, ступінь її вини, а саме відсутність умислу в її діях, пояснення ОСОБА_1 , яка шкодує за свою необережність, думку потерпілої ОСОБА_2 , відтак вважає, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Пащука А.І. - задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах