П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Діонісьєва Н.М., за участі захисника Волошина І.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Рівному про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, працюючого барменом в закладі «143», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого за ст. 44-3 КУпАП, суддя

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будучи барменом закладу «143» не забезпечив закриття даного закладу після 22 години, чим порушив правила щодо карантину людей передбаченого п.15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Волошин І.В. в судовому засіданні вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та просив суд закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення згідно ст. 44-3 КУпАП, оскільки він не є безпосереднім суб`єктом господарювання в закладі «143», ОСОБА_1 є барменом закладу, що зазначено у його трудовому договорі, який долучено до матеріалів поданих заперечень. Фізичною особою-підприємцем даного закладу є ОСОБА_2 .

Відповідно до диспоциції ст.44-3КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Судом встановлено, що відповідно до трудового договору від 22.09.2020 укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній зобов`язаний виконувати роботу бармена.

Також, згідно договору оренди нежитлового приміщення від 06.07.2020 укладеного з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 прийняв у тимчасове володіння нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_2 , для розміщення закладу громадського харчування (п. 1.4 Договору).

Отже, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП зважаючи на те, що суб`єктом господарювання в закладі «143» у АДРЕСА_2 являється фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є найманим працівником згідно згідно трудового договору від 22.09.2020 року, а тому не є суб`єктом відповідальності за ст.44-3 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченогост. 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи з змісту вказаного закону, диспозиціяст.44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно посилатись до конкретних правил і норм, які регулюють відносини щодо карантину людей, санітарногігієнічних, санітарнопротиепідемічних правил і норм.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Аналізуючи подані адвокатом заперечення та зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суддя дійшла висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_4 підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, абоза браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисникаодержувати таку допомогу безоплатно,

Таким чиним, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 є лише найманим працівником, яка працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в закладі «143», а тому не є суб`єктом правопорушення, передбаченогост. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходитьдо висновку, що ОСОБА_5 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3КУпАП, а тому, на підставі п. 1ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись 245, 247, 280КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва