Справа № 129/193/20
Провадження по справі № 3/129/154/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2020 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М.,

за участі секретаря Швець Т.С.,

захисника Семчука С.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області 23.12.1997 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069254 від 20.12.2019 р., ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 20.12.2019 р. о 11:40 год. по вул. Соборна в с. Зятківці Гайсинського району Вінницької області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя) керував автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_3 , але від проходження у встановленому законом порядку огляду для водія на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 вини не визнав і свою вину заперечив повністю, по суті справи пояснив, що він дійсно 20.12.2019 р. о 11:40 год. по вул. Соборна в с. Зятківці Гайсинського району Вінницької області керував автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_3 , однак в стані алкогольного сп`яніння не перебував, працівники поліції не пропонували йому, ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням технічного приладу алкотестеру «Drager» у присутності двох свідків та не пропонували проїхати до лікарні для проведення медичного огляду.

Допитаний у судовому засіданні у порядку ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 пояснив, що 20.12.2019 р. приблизно о 11:40 год. в с. Зятківці Гайсинського району Вінницької області, він перебуваючи в якості пасажира в автомобілі «Газель» під керуванням водія ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Соборна, їх автомобіль було зупинено працівниками поліції через те, що з кузова їх автомобіля «Газель» виглядали доски, а згодом працівники поліції зупинили автомобіль «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , однак він не чув про що працівники поліції говорили з ОСОБА_1 ; а через деякий час його, ОСОБА_2 , працівники поліції попросили підписатися в протоколі про адміністративне правопорушення у графі свідок, що він на їх прохання зробив, однак при цьому у його, ОСОБА_2 , присутності, ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння та працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом «Drager», або проїхати до лікарні.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , досліджених доказів та вимог закону визнаю за необхідне справу закрити з таких міркувань.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, лише за відмову пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння і тільки за умови дотримання працівниками поліції визначеної законом процедури.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015 р. (далі Інструкція) обов`язковою первісною стадією огляду на стан сп`яніння є огляд водія на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу «Драгер», а п.6 розділу ІІ цієї Інструкції вимагає присутності під час такого огляду (і спілкування з його приводу) двох неупереджених свідків.

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом на виконання вимог ст.ст. 247 і 280 КпАП для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, зокрема й з`ясування обставин того, чи відмовлявся ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та чи працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом «Drager», або проїхати до лікарні надсилався запит до Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП для витребування відеозапису, можливо здійсненого з допомогою нагрудної відеокамери поліцейського для фіксації правопорушення, відповідь на який не отримано до станом на 19.03.2020 року. Також здійснювався виклик до суду поліцейського ОСОБА_4 , яким складався протокол для з`ясування обставин у справі, який до суду не з`явився.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, як було зазначено вище (див. пункт 3) Суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із відмітками про відмову від проходження такого огляду.

В цій ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як було зазначено вище ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що він не відмовлявся пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Важливо, що в даних правовідносинах особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не з`явилась в судове засідання, відповідних пояснень не надала, що позбавило Суд можливості провести перевірку обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення. А також суду не надано відеозапис , де було зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає та категорично заперечує свою винуватість у скоєнні ним вказаного адміністративного правопорушення, він наполягав на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю події і складу адміністративного правопорушення, про що подав клопотання; враховуючи те, що суд встановлює наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи виключно на підставі доказів, а обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а матеріали справи не містять беззаперечних, достатніх, допустимих, достовірних доказів про те, що водій ОСОБА_1 відмовлявся пройти медичний огляд на стан сп`яніння, натомість відповідальність водія транспортного засобу за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, лише за відмову пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, а тому за таких обставин, суд приходить до переконання про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069254 від 20.12.2019 р. та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спецвальних технічних засобів, в якому йдеться про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків (а.с.а.с.2,3) є доказами недостовірними, а тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,

Постановив:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП через відсутність в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: