ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3650/20 Номер провадження 33/814/800/20Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря судових засідань Коротун І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Мунтяна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської обл. від 2.11.2020,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 44 - 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп, в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп в дохід держави.

Згідно з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він 06 жовтня 2020 року о 09 год 30 хв перебував у громадській споруді, а саме в магазині «Оптовичок» по АДРЕСА_3 , без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушив положення підпункту 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Не погоджуючись із постановою місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадженні у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що наявними доказами у справі не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Водночас ОСОБА_1 зазначає, що було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист та справедливий судовий розгляд, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином та у спосіб, визначений законом повідомлено про день та час розгляду справи; справу розглянуто у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав на пошті 16.11.2020.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

З матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржувана постанова винесена 2.11.2020 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 16.11.2020, що узгоджується з даними, повідомленими самим апелянтом. За таких обставин, у ОСОБА_1 була відсутня можливість оскаржити постанову у встановлений ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк, що можна вважати як об`єктивні перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Водночас апеляційну скаргу ОСОБА_2 направлено на адресу суду 19.11.2020, що підтверджується вхідним штампом на конверті.

За таких обставин, зважаючи на те, що апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскаржувана постанова стосується інтересів ОСОБА_1 та винесена без його участі, враховуючи, що останній направив апеляційну скаргу в межах десятиденного строку з моменту отримання копії судового рішення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, передбачений положеннями ст.294 КУпАП, не пропущено.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мунтяна В.І., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення застосувати санкцію, яка діє насьогодні, допитавши свідків, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За ст. 44-3 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції) відповідальність за даною нормою закону передбачено за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягнула за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тобто, стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Підпунктом 1 пункту 10 Постанови КМУ від 22.07.2020 №641(в редакції чинній на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції) на території України на період дії карантину заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Разом з тим, варто зауважити, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №1000-IX від 06.11.2020, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема статтю 44-3 доповнено частиною другою, згідно якої, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Таким чином, ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020, тобто після винесення місцевим судом оскаржуваної постанови, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, й пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 06 жовтня 2020 року о 09 год 30 хв перебував у громадській споруді, а саме в магазині «Оптовичок» по АДРЕСА_3 під час дії карантину, без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Беручи до уваги те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження, зазначені дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, за обставин, встановлених місцевим судом, підтверджується наступними належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП від 6.10.2020, 06.10.2020 о 09 год 30 хв ОСОБА_1 перебував у громадській споруді, а саме в магазині «Оптовичок» по вулиці Котлова, будинок 185, без вдягнутих засобів індивідуального захисту або захисних масок, чим порушив положення підпункту 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (а.м.с.п. 1).

У зазначеному вище протоколі про адміністративне правопорушення вказані свідки факту порушення ОСОБА_2 вимог підпункту 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вказаний протокол, складений уповноваженою на це особою - поліцейським взводу №2 роти №1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Дозорцевим М.О. та підписаний останнім й свідками без будь-яких застережень чи зауважень, заяви та клопотання не надходили (а.с.1).

Даний протокол підписано й самим апелянтом ОСОБА_1 , який в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив, що з протоколом не згоден. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , роз`яснено його права та обов`язки, передбачені Конституцією України, положеннями ст.268 КУпАП, повідомлено про місце, дату та час розгляду справи у суді першої інстанції та вручено копію протоколу, що підтверджується підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення.

Допитані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є продавцями магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_3 ), повністю підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП від 6.10.2020, та повідомили, що 6.10.2020 о 09 год 30 хв ОСОБА_1 перебував у громадській споруді, а саме в магазині «Оптовичок» по вулиці Котлова, будинок 185, без одягнутої захисної маски.

У свою чергу, зі змісту відеозаписів, що містяться на технічному носії інформації, долученому до матеріалів справи поліцією, вбачається, що працівниками магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » була викликана поліція, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 зайшов до магазину без засобів індивідуального захисту. На одному із відеозаписів зафіксовано пояснення продавця магазину Оптовичок», яка повідомляє, що ОСОБА_1 регулярно відвідує даний магазин без захисної маски, на пропозицію щодо надання йому маски не погоджується, провокує продавців. На запитання працівника поліції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 зазначив, що він не одягає індивідуальний засіб захисту, оскільки «задихається в масці». Засобами об`єктивного контролю зафіксовано процес складення протоколу про адміністративне правоопрушення.

Водночас сам апелянт апеляційному суду також підтвердив, що 06.10.2020 о 09 год 30 хв перебував у громадській споруді, а саме в магазині «Оптовичок» по вулиці Котлова, будинок 185, без одягнутих засобів індивідуального захисту.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП від 6.10.2020 повністю узгоджуються як зі змістом: відеозаписів у матеріалах справи, показань як свідків, допитаних в апеляційному суді, так і самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Дані докази поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Зважаючи на викладене вище, доводи апелянта про те, що наявними доказами у справі не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є неспроможними та такими, що констатуються з формальних підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розгляд справи в порушення вимог КУпАП проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то вони є слушними, проте можливість реалізації даних процесуальних прав апелянту та його представнику було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, якими останні й скористалися в повному обсязі.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову місцевого суду необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

З урахуванням положень ст.33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, який не працює, у судовому засіданні апеляційного суду вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, наявності обставини, що пом`якшує відповідальність - щире розкаяння, та відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у мінімальних межах санкції ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 2.11.2020 щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП та накласти стягнення за у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун