МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 488/3001/20 Головуючий у місцевому судді Торжинська Т.В.
Провадження № 33/812/400/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Колосової О.М.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - Гагашкіної Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрованого за адресою :

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою :

АДРЕСА_2 , працюючого водієм ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС»,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року встановлено, що 07 вересня 2020 року о 22:20 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, пров. Багрицького, 2Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2115 40, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погодившись з постановою суду, особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, не відповідність висновків суду фактичним обставинам, просить скасувати постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що в постанові суду зазначено, що він був належним чином повідомлений телефонограмою, де він повідомив що буде в судовому засіданні, проте це фактично було не можливо, оскільки з 1 грудня він знаходився у відрядженні та не був в м. Миколаєві, Також не відповідає дійсності, що він нібито зобов`язувався повідомити ОСОБА_2 , оскільки такої розмови взагалі не було.

Звертає увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено «.. порушив вимоги п.8.5. ПДР України». Пункт 8.5. ПДР України це регулювання дорожнього руху дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що адміністративний протокол складений з порушенням інструкції.

Матеріали справи не містять рапорту працівника поліції, в якому повинно бути зазначено причину зупинки транспортного засобу, згідно статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», та інші відомості необхідні для встановлення вини правопорушника.

Вважає, що суд будучи органом, що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом вимог ст. 256, ч.1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Проте в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_3 . Відеозапис взагалі відсутній на диску.

Наполягає на тому, що він не керував транспортним засобом. 07.09.2020 року за кермом його транспортного засобу знаходився ОСОБА_4 , саме він керував в той день транспортним засобом. В протоколі також відсутній його підпис. При складанні протоколу факт керування транспортним засобом він не визнавав і не визнає, транспортним засобом не керував, та автомобіль взагалі був припаркований.

Це також підтверджується даними з електронної картки «102», де зазначено наступне «...07.09.2020 року об 22.10 перетин з вул. Багрицького, заявник повідомив, що на перетині вулиць припаркований автомобіль, та у автомобілі заснув чоловік. Автомобіль -ВАЗ НОМЕР_1 ».

Крім того, зазначає, що після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин 1 та 3 статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що на час складання протоколу діяла ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону до 01 липня 2020 року), за якою і були кваліфіковані дії водія.

Як вбачається з офіційного веб-сайту Верховної Ради України, ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження огляду, а передбачає відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, натомість такі дії передбачені в ст. 286-1 КК України.

Отже, з урахуванням положення ч. 5 ст. 94 КУ, ч. 6 ст. 3 КК України ч. 3 ст. 1 КПК України, ч. 4 ст. 2 КУпАП, ч. 6 ст. 90 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», а також позиції Конституційного Суду України, викладеної в низці його рішень про те, що положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію, вважає, що ст.286-1 КК України на сьогодні є чинною, а отже особу, яка вчинила проступок після 1 липня 2020 року, не можна притягнути до відповідальності за статтею 130 КУпАП за зазначені дії.

На цю проблему 23 липня 2020 року звернула увагу Асоціація розвитку суддівського самоврядування у відкритому Листі до Голови Верховної Ради України з проханням у найкоротший термін привести у відповідність норми КК України та КУпАП щодо відповідальності осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте норми згаданих кодексів не приведено у відповідність.

Також зазначає, що відповідно до ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування. Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу. За таких обставин, без встановлення дійсних фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, суддя приходить до переконання про необхідність застосування у даному випадку положень ст. 253 КУпАП, тобто направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідному органу досудового розслідування або прокурору.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддею у відповідності до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 531597 від 07.09.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , доданими до протоколу.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 531597 від 07.09.2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 07 вересня 2020 року о 22:20 год., в м. Миколаїв Корабельний район, пров. Багрицького, 2Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2115 40, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт достовірності викладених у протоколі відомостей та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку також підтверджено підписами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Також до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 531597 від 07.09.2020 року додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до КНП «МОЦПЗ» МОР 07 вересня 2020 року об 22:30 хв., відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, підписаний лейтенантом поліції В.Марієвим.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні письмових пояснень зазначених свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_5 в своїх поясненнях вказав, що 07.09.2020 року близько 22:10 год. в м. Миколаєві по пров. Багрицького,2Б, він був свідком того, як транспортний засіб ВАЗ 2115 номерний знак НОМЕР_1 їхав зі сторони вул. Тернопільської в бік пров. Багрицького, проїхав до кінця провулку Багрицького та вернувся, потім зупинився на перехресті вул. Тернопільської та пров. Багрицького. Після приїзду наряду поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, в присутності свідка та в його присутності водій виявив бажання проїхати до медичного закладу для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Після чого водій відмовився від проходження огляду на місці та відмовився їхати до медичного закладу.

Свідок ОСОБА_6 надав пояснення аналогічного змісту.

Свої письмові пояснення зазначені свідки підтвердили під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Так, в судовому засіданні в суді першої свідок ОСОБА_6 пояснив, що у вересні 2020 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час, у темну пору доби, знаходився біля магазину Градус по вул. Тернорпільська зі своїми приятелями, коли повз них на великій швидкості проїхав автомобіль Жигулі та заїхав в пров. Багрицького. Він чув як автомобіль буксував. Приблизно через 20-30 хвилин, цей же автомобіль виїхав з пров. Багрицького та зупинився перед виїздом на перехрестя з вул. Тернопільська на проїзній частині. Знаходився від нього приблизно в 50 м. Потім погасли фари в автомобілю. Приблизно через 10 хвилин він підійшов до автомобілю, через відкрите скло місця водія, побачив водія, який відкинув голову назад, від нього було чути сильний запах алкоголю, зрозумів, що водій спить. Після цього відразу викликав працівників поліції. Приблизно через декілька хвилин до них під`їхав інший наряд поліції, який проїжджав повз них, та якому вони повідомили про ці події. Працівники поліції намагалися розбудити водія, зверталися до нього, сигналили, нарешті, коли водій прокинувся, то намагався завести автомобіль та почати рух, при цьому попереду його автомобілю знаходився працівник поліції, але рушити з місця в нього не вийшло. Свідок ОСОБА_6 нахилився в салон автомобілю, та вийняв ключ з замку запалення, працівник поліції з іншого боку обійшов автомобіль та спільно вони витягли водія. Водій поводився агресивно, намагався втекти, під час втечі упав. Водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю, нестійка хода. У його присутності водію декілька раз пропонували пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікарні, від чого водій відмовився, та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Свідок наполягає, що з часу виїзду автомобілю з пров. Багрицького, з автомобілю ніхто не виходив та ніхто до нього не сідав. За автомобілем спостерігав постійно, так як він привернув до себе його увагу попередньою їздою, та тим, що зупинився на перехресті, перегородивши рух по пров. Багрицького.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що восени 2020 року, у вечірній час, коли знаходився біля магазину Градус неподалік від місця свого проживання (пров. Багрицького 2Б), повз нього двічі проїхав на великій швидкості автомобіль темного кольору та заїхав на пров. Багрицького. Їхав швидко, приблизно зі швидкістю 60 км/год, що він може визначити, так як сам є водієм. Після того як автомобіль вдруге заїхав на пров. Багрицького, то через деякий час виїхав з нього і зупинився перед перехрестям з вул. Тернопільською. Через декілька хвилин в автомобілі вимкнулись фари. Приблизно через 15 хвилин після зупинки даного автомобілю, він направляючись додому, через відкрите вікно на місці водія, побачив особу, яка спала. Від нього було чути запах алкоголю, тому викликали працівників поліції. В цей час повз них проїздив наряд поліції, який під`їхав до них. Працівники поліції намагалися тривалий час розбудити водія, а коли розбудили, то той почав заводити автомобіль, намагався рушити з місця, в той час як перед його автомобілем знаходився працівник поліції. Водію неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від чого він відмовився. При цьому свідок пояснив, що чітко пам`ятає як водію пропонували проти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, від чого він відмовився, чи пропонували йому пройти огляд у медичній установі не пам`ятає.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, оскільки свідки, як уже зазначалося, були ознайомлені з обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, та судом попереджалися за дачу завідома неправдивих показів. Їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Те, що ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, а потім відмовився і від проходження огляду на місці за допомогою алкотестера «Драгер», і в медичному закладі зафіксовано також на відеозаписі з нагрудного реєстратора поліцейського, який за клопотанням захисника був долучений до матеріалів справи та досліджений в суді апеляційної інстанції.

При цьому слід врахувати, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За такого зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Отже, працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також роз`яснили його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомили, що розгляд адміністративної справи відбудеться за місцем проживання за викликом суду, про що свідчить той факт, що ОСОБА_1 був зачитаний протокол про адміністративне правопорушення та вручена його копія, що підтверджується відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржував постанову суду в частині висновків суду про те, що він відмовився від проходження огляду у передбаченому законом порядку.

Отже, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, яка визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Так, згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 6,7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення

огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський згідно п.8 Порядку в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, аналіз вказаних доказів та норм права, які регулюють спірні правовідносини, свідчать, що суддя місцевого суду дійшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

До твердження ОСОБА_1 щодо того, що він не керував автомобілем, апеляційний суд відноситься критично, як до таких, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються наведеними вище показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які згідно ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом у справі.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 , який перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 , пояснив, що в вересні 2020р. йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив відвезти його до батьків, так як він посварився з жінкою. ОСОБА_1 був з запахом алкоголю. Він сходив в будинок батьків, а коли повернувся, то попросив ще його відвезти в різні місця. Коли свідку це набридло, ОСОБА_4 приблизно біля 22 год. залишив ОСОБА_1 в автомобілі на перехресті пров. Багрицького та вул. Тернопільської і пішов, перед цим подзвонивши сестрі ОСОБА_1 , щоб вона його забрала.

Аналіз пояснень свідка ОСОБА_4 свідчить про те, що вони не суперечать та не спростовують пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_4 пішов з місця події і не був очевидцем того, що відбувалося потім. До пояснень свідка ОСОБА_4 в частині зазначення ним часу, коли він залишив автомобіль, суд відноситься критично, та вважає, що вони надані через дружні стосунки між ним та ОСОБА_1 , оскільки в цій частині пояснення свідка спростовуються іншими доказами у справі.

Свідок ОСОБА_2 , яка є сестрою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснила, що 07.09.2020р. їй подзвонив ОСОБА_4 та попросив забрати брата, який посварився з жінкою. Потім їй подзвонив брат та сказав, що він сидів в машині, але до нього під`їхала поліція і тому потрібен тверезий водій, який забере машину.

Таким чином, із пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що вона також не була очевидцем події, а прибула на місце події для прийняття керування транспортним засобом.

В той же час матеріали справи свідчать про те, що коли до машини підійшли свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та працівники поліції, за кермом автомобіля знаходився саме ОСОБА_1 , автомобіль згідно пояснень свідка ОСОБА_6 знаходився на перехресті та перегороджував рух по пров. Багрицького, з часу виїзду автомобілю з пров. Багрицького, з автомобілю ніхто не виходив та ніхто до нього не сідав. За автомобілем свідок спостерігав постійно, так як він привернув до себе його увагу попередньою їздою, та тим, що зупинився на перехресті, перегородивши рух по пров. Багрицького. Після цього ОСОБА_1 намагався завести автомобіль, але йому це не вдалося. При цьому під час складання протоколу ОСОБА_1 не давав пояснень, що за кермом автомобіля була інша особа, а саме ОСОБА_4 .

Критично ставиться апеляційний суд також до посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він порушив п. 8.5 ПДР України, а не п. 2.5 ПДР, а тому протокол складений з порушенням інструкції.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 531597 від 07.09.2020 року зазначено, що 07 вересня 2020 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2115 40, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, в протоколі не тільки зазначено пункт Правил дорожнього руху України, який порушив ОСОБА_1 , а й зазначено зміст цього пункту. При цьому схожість написання цифри 2 з цифрою 8 спостерігається по всьому тексту протоколу про адміністративне правопорушення, що дає підстави вважати, що це є особливостями почерку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, та направлення матеріалів справи відповідному органу досудового розслідування або прокурору у відповідності до ст. 253 КУпАП, є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Слід зазначити, що близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України (найбільш близької галузі права) , відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності зазначеним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Проте, Законом України № 720-1Х від 17 червня 2020р. були внесені зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11.2018р., зокрема, пунктом 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. було виключено підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11.2018р., в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII було виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

За такого доводи апеляційної скарги, що внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося скасування дії акту, який встановлював адміністративну відповідальність, шляхом викладення його в новій редакції, яка виключає з числа суб`єктів, на яких вона поширюється, водіїв транспортних засобів, є суб`єктивним тлумаченням апелянта положень Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. та Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р.

Частина 1 ст. 130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради на даний час дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р., який вніс зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП після 01 липня 2020р., оскільки пунктом 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р., в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020р. ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.

За такого доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та направлення матеріалів справи відповідному органу досудового розслідування або прокурору через скасування адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності в діях правопорушника ознак кримінального правопорушення за ці діяння є необґрунтованими.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова