Справа № 642/6003/19
Провадження №3/642/86/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2020 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої КП «Жовтневе трамвайне депо», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174395 від 14.08.2019 року, ОСОБА_1 17.07.2019 року приблизно о 19:30 годині, керуючи трамваєм «Татра Т-3» державний номер НОМЕР_1 по вул. Полтавський шлях в районі буд.28/19 не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Land Rover», державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальну шкоду.

Тим самим, згідно з складеним протоколом, ОСОБА_1 порушила п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїла правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до суду з`явилася, вину не визнала, бо вважає винним водія «Land Rover», бо останній довгий час їхав попереду трамваю, та постійно змінював то праворуч, то ліворуч свій напрямок, та зупинявся попереду, не реагував на звуковий сигнал Трамваю.

Постановою суду від 07 жовтня 2019 року була призначена судова авто технічна експертиза по справі.

Відповідно до висновку експерта № 21977/27569 від 20 січня 2020 року:

Варіант 1. Згідно пояснень водія автомобіля «Land Rover Evoque» ОСОБА_2 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 повинна була діяти відповідно до вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Land Rover Evoque» шляхом виконання нею вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України для чого будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації, дії водія трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даному випадку технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди не визначалась діями водія автомобіля «Land Rover Evoque» ОСОБА_2 , а повністю залежала від дій водія трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 по виконанню вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля «Land Rover Evoque» ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Варіант 2. Згідно пояснень водія трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Land Rover Evoque» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.9 г) Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Land Rover Evoque» ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог п. 12.9 г) Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Land Rover Evoque» ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.12.9 г) Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про наявність або відсутність для водія трамваю Татра Т-3 ОСОБА_1 технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, а також наявності або відсутності причинного зв`язку між її діями та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, на даному етапі дослідження експертним шляхом, не представляється можливим.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року, строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Також під час розгляду даної справи суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr VOLKOV v. Ukraine, заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Згідно п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Правопорушення передбачене ст.124 КУпАП не є триваючим і вважається закінченим з моменту його вчинення.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи правопорушення було вчинено 17 липня 2019 року.

На час розгляду справи після проведення експертизи, тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя: А.М.Гримайло