КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3739/2020 Постанова винесена суддею Бойко О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника Прийми А.І., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебедівка Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого уповноваженим з антикорупційної діяльності в Національному інституті раку Міністерства охорони здоров`я України м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 05 липня 2020 року о 13 год. 20 хв. по вул. Б. Ліщини, 35 в м. Сєвєродонецьк ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку приладом «Drager» у присутності двох свідків, результат якого склав 1,14 % проміле, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у судовому засіданні він не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснив, що 05 липня 2020 року о 13 годині 20 хвилин, коли його зупинили працівники поліції, у стані алкогольного сп`яніння він не перебував. При цьому прилад «Drager», яким працівники поліції провели огляд на стан алкогольного сп`яніння показав - 1,14‰ проміле, тобто позитивний результат, але, не погоджуючись із таким результатом, він через 40 хвилин звернувся до комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», і його в цей же день 5 липня о 15:00 було оглянуто, що підтверджується відповідним висновком зазначеної установи, у якому зазначено, що у нього ознак сп`яніння не виявлено, а за результатами хіміко-токсикологічного дослідження №514, визначена відсутність етанолу укрові.

Разом з тим, суддя, заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про наявність його вини, і своє рішення, зокрема, мотивував тим, що його вина підтверджується зібраними у справі матеріалами в сукупності, а саме актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів («Drager») та відеозаписом. Проте останній жодним чином не может свідчити на користь його сп`яніння, оскільки як би він знаходився у стані алкогольного сп`яніння з показником 1,14 проміле, як стверджують працівники поліції (відповідно до результатів тесту «Drager»), навряд чи вони б дозволили йому продовжити керування транспортним засобом у такому стані, оскільки такий рівень проміле явно позначається на зовнішній поведінці людини. Те ж саме можна сказати і щодо акту зовнішнього огляду, на який спирався суд.

При цьому, судом не було взято до уваги надані ним довідки щодо його стану на предмет алкогольного сп`яніння з тих підстав, що огляд лікарем був проведений без присутності працівників поліції, як цього, на його переконання, вимагає ст. 266 КУпАП.

Однак, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки, є належним чином оформлені документи, які підтверджують, що особа не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, які судом першої інстанції були не враховані.

А тому, на переконання апелянта, всі наведені вище обставини та зібрані докази в їх сукупності, дають підстави вважати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та захисника Прийми А.І.на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Вказаних вимог закону працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку приладом «Drager» у присутності двох свідків, результат якого склав 1,14 ‰, незважаючи на зазначені в ньому пояснення ОСОБА_1 щодо незгоди із показниками алкотестеру Драгер через невживання ним алкоголю, а також акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 відмовився від його підпису щодо його згоди з результатами проведеного огляду приладом «Drager», та відеозапис, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) ПДР України, яким передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, він, під час його зупинки працівниками поліції, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому на пропозицію працівників поліції одразу погодився пройти огляд на стан сп`яніння на приладі Драгер, однак, побачивши позитивний результат, він не погодився з ним, так як алкоголю не вживав, але, незважаючи на це, працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та не надали відповідного направлення на огляд, а одразу склали протокол про адміністративне правопорушення, також його не відсторонили від керування, а відпустили на його ж автомобілі, тому він самостійно поїхав до міської лікарні та протягом 40 хв. здав кров на аналіз, за результатами якого ознак сп`яніння не виявлено.

Також зазначив, що, будучи незгідним з результатами його огляду на стан сп`яніння на приладі «Drager», оскільки не вживав алкоголь, він відмовився підписувати акт огляду, а також і під час підписання складеного щодо нього протоколу він повідомляв працівникам поліції, що не вживав алкоголь, тому не згоден з результатами огляду на Драгері, але його ніхто не слухав, склали протокол та до нього долучили той відеозапис, який вважали за необхідне, який є не цільним, а нарізаний кусками.

Такі пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, у присутності двох свідків працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», він погодився та пройшов огляд, результат якого був - 1,14 ‰, проте працівники поліції не з`ясовують відношення ОСОБА_1 щодо його згоди з результатами огляду та не надають на підпис Акт огляду, а починають відбирати пояснення у свідків, складати Акт огляду та протокол, які вже в сукупності, після їх підписання свідками та за їх відсутності, надали для підписання ОСОБА_1 , який категорично не погодився з результатами тесту та відмовився підписувати Акт огляду, однак, незважаючи на це, працівники поліції не запропонували йому пройти такий огляд у лікаря в медичній установі, а надали на підпис складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 , після його незгоди з результатом тесту на місці зупинки транспортного засобу, працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі та він у присутності двох свідків від такого огляду відмовився, як то встановлено у ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у матеріалах справи не має, а отже, дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

В той же час твердження ОСОБА_1 в суді щодо невживання ним алкоголю та надання довідки КНП Луганської обласної ради «Центр психічного здоров`я» щодо результату хіміко-токсикологічного дослідження №514 від 20.07.2020 р., відповідно до якої, ОСОБА_1 , 1992 р.н., здав біологічний матеріал - кров, в якій етанол, в концентрації (за методикою ГРХ) не визначений, суддя місцевого суду залишив поза увагою, у судовому рішенні не спростував та без достатнього обґрунтування не взяв до уваги надану довідку з тих підстав, що огляд ОСОБА_1 лікарем був проведений без присутності працівників поліції, що вимагає ст. 266 КУпАП.

Між тим, відповідно до наданого на запит суду апеляційної інстанції КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують вагу та швидкість реакції, № 474 від 05.07.2020 року, проведеного о 15 год., ОСОБА_1 , 1992 р.н., самостійно звернувся за оглядом та здав на дослідження біологічне середовище (кров), яке досліджувалось методом лабораторного тестування - хіміко-токсикологічне дослідження, результат лабораторних тестів - при хіміко-токсикологічному дослідженні крові № 514, етанол не визначен, та заключний діагноз (за результатами огляду та тестів) - ознак сп`яніння не виявлено.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП, за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції, склавши щодо ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) ПДР України і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи при цьому й те, що в даному випадку безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, бо відомості, викладені в ньому, фактично спростовуються актом медичного огляду, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.