Дата документу Справа № 331/4950/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4950/19 Головуючий в 1 інст. Стратій Є.В.
Провадження №33/807/82/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю: ОСОБА_1 , його представника - адвоката Остапенка С.Л., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та встановленими судом першої інстанції обставинами, ОСОБА_1 1 листопада 2019 року о 02 годині 55 хвилин, рухаючись навпроти будинку № 92 по проспекту Соборний у місті Запоріжжя, керував транспортним засобом «ВАЗ - 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, за допомогою технічного приладу «DRAGER ALCOTEST 6820» ARНJ 0299. Тест № 869. Результат - позитивний: 1,34%. З результатом тестування водій погодився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що він не керував 01.11.2019 року автомобілем ВАЗ «21043», д.н. НОМЕР_1 , а тому взагалі не знав про складання відносно нього протоколу. Вказує, що поліцейський при складанні протоколу встановив особу правопорушника «згідно бази «Армор», а не за документами, які посвідчують особу, тому, на його думку, протокол був складений відносно невстановленої особи. Звертає увагу, що підпис особи, яка притягається до відповідальності, йому не належить, а тому права, передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснювались. Крім того, судом були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності належним чином повідомленої особи, що притягається до адміністративної відповідальності чи його захисника. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду ОСОБА_1 , його представника -адвоката Остапенка С.Л., які підтримали апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не дотримався.

Так, відповідно до п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкція) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)).

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються відомості про особу правопорушника.

Посилання апелянта на те, що у день складення протоколу він знаходився у іншому місці та протокол був складений відносно іншої особи, заслуговують на увагу, оскільки відповідає встановленим апеляційною інстанцією фактичним обставинам у відповідності до показів апелянта, свідків, працівника поліції, відео фіксації події, висновку службового розслідування стосовно працівника поліції Лободи В.А. від 11.03.2020 року.

Так, зі змісту пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не керував транспортним засобом ВАЗ д.н. НОМЕР_1 в ніч 1 листопада 2019 року, а тієї ночі об 4 годині зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 виїхав до м. Харків на автомобілі, що належить його батькам. Щодо зазначеної події вказує, що його особистими даними міг скористатися син колишньої співмешканки - ОСОБА_3 , якого він впізнав по голосу при прослуховуванні відеозапису події. Одночасно ОСОБА_1 вказав, що до місця знаходження автомобіля та до ключів він нього мав доступ і ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтвердила факт сумісної поїздки із ОСОБА_1 1 листопада 2019 року до м. Харків на іншому авто та вказала на подальше повідомлення батьками ОСОБА_1 про наявність такого судового рішення та повне здивування з цього приводу. Свідок зазначила про власну обізнаність існування ОСОБА_3 та наявність у нього доступу до транспортного засобу ВАЗ д.н. НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 показав, що він та його дружина ОСОБА_5 одночасно були свідками огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, який показав, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Прізвище , ім`я та по-батькові водія назвала працівник поліції, документів водій не показував. Також, вказав, що не може чітко та стовідсотково стверджувати, що водій та присутній в залі суду чоловік, а саме ОСОБА_1 одна і та ж особа.

Отже, свідок ОСОБА_4 був лише очевидцем проходження медичного огляду на місці зупинки водієм зупиненого транспортного засобу. Натомість, зміст пояснень зазначеної особи не слугують підтвердженням письмових пояснень за його підписом (а.с.5), що не надає суду підстав для взяття до уваги письмових пояснень наявних у справі про адміністративне правопорушення.

Допитана в апеляційній інстанції свідок ОСОБА_7 , показала, що 01.11.2019 року під час несення служби в м. Запоріжжя по пр. Соборний, 92 було зупинено автомобіль ВАЗ д.н. НОМЕР_1 за порушення ПДР, під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Чоловік посвідчення водія не надав, а показав паспорт на ім`я ОСОБА_1 , але для повного ознайомлення паспорт не надав. Названі водієм особисті дані щодо ПІБ та місця його проживання були перевірені по базі « Амор » та співпадали. Після чого, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що водій погодився. За результатом такого огляду у ОСОБА_1 було встановлено алкогольне сп`яніння та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З оглянутого відеозапису події вбачається, що обличчя особи, яка продуває газоаналізатор не видно і взагалі ідентифікувати за наданим до протоколу відеозаписом ОСОБА_1 як водія зупиненого автомобіля не можливо, що ставить під сумнів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, шляхом отримання відповіді, переконався у відсутності в розпорядженні органу патрульної поліції більш повної відео фіксації події.

Отже, наданий відеозапис з боді-камери працівника поліції не спростовує наведених вище тверджень ОСОБА_1 і одночасно не слугує підтвердженням провини останнього у обставинах, зазначених у відповідному протоколі.

За відомостями протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями працівника патрульної поліції ОСОБА_7 особа правопорушника була встановлена згідно бази даних «Армор» після повідомлення анкетних даних особою, яка була зупинена у якості водія автомобіля «ВАЗ - 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Наданий апеляційному суду висновок службового розслідування стосовно працівника поліції Лободи В.А. (яка складала адміністративний протокол) від 11.03.2020 року за зверненням ОСОБА_1 , вказує на встановленні порушення з боку сержанта поліції ОСОБА_7 службової дисципліни, що виразилось у незазначенні відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та незабезпеченні безперервної відео фіксації під час здійснення поліцейських повноважень.

Наведеною службовою перевіркою були також встановлені факти керування цього ж транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ - 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , тобто особою, на яку посилається ОСОБА_1 як на такого, який і 1 листопада 2019 року керував цим авто. Підтвердженими є факти складання на ОСОБА_3 двох протоколів про адміністративне правопорушення від 03.11.2019 року за ст. 130 КУпАП за фактом керування транспортного засобу «ВАЗ - 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо керування автомобілем «ВАЗ - 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 01.11.2019 року та використання його персональних даних ОСОБА_3 під час зупинки транспортного засобу за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин слід визнати переконливими.

При цьому, додатково звертає на себе увагу відсутність у матеріалах справи будь-яких письмових пояснень від імені ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, а проставлений у протоколі про адміністративне правопорушення підпис у співставленні із іншими документами за підписом ОСОБА_1 та паспортом даної особи виявляє візуальне очевидне неспівпадіння.

Отже, суд апеляційної інстанцій вважає доведеним факт, що працівником поліції не було належним чином встановлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому доводи апелянта, що він не керував автомобілем є слушними.

Зважаючи на те, що, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є неналежним та недопустимим доказом по справі, всі похідні докази не можна визнати належними та допустимими.

Заслуговують на увагу і доводи апелянта стосовно порушення судом вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , оскільки суд, скеровуючи судову повістку на ім`я ОСОБА_1 не переконався у причинах неможливості поштовою службою виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, про що є позначка у довідках на конвертах (а.с.11,12).

Отже, зміст позначок поштової служби засвідчує, що причини неявки до судового засідання не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , на що районний суд уваги не звернув та провів судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 , що і призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Таким чином, місцевий суд не здійснив заходів для належного повідомлення правопорушника про судовий розгляд, чим не дотримався вимог ст.ст. 277-2, 278 КУпАП щодо сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник