КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/111/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Киченка А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Киченка А.С. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21.04.2018 о 05:30 год. керував автомобілем «Хонда», д.н. НОМЕР_1 , по вул. Тимошенка, 29 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість ходи. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Киченок А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити за відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року апелянт вказує на те, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомився лише 14.06.2019 року.

Щодо оскарження самої постанови суду першої інстанції, то як зазначає апелянт, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння або у разі наявності у нього ознак перебування у такому стані, зобов`язаний був запропонувати останньому пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов`язаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп`яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також у присутності двох свідків скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначити ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що з досліджених матеріалів справи не вбачається, що водію було надано направлення на огляд в заклад медичної установи, у зв`язку з чим, не можна стверджувати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_1 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом та у нього не вилучали посвідчення водія, що є порушенням ст. ст. 265-1, 266 КУпАП та свідчить, на думку апелянта, про очевидну відсутність для працівників поліції будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , а відтак і підстав для направлення водія на медичний огляд, в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, так само як і не проходження медичного огляду на стан сп`яніння за відсутності підстав для такого огляду, не може утворювати складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Тобто, як вважає апелянт, при складенні протоколу за наявності підстав викладених у ньому (водіння у стані наркотичного сп`яніння), співробітник патрульної поліції мав відсторонити водія від керування транспортним засобом у встановленому законом порядку, проте, в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про відсторонення водія - ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також, транспортний засіб не передавався іншій особі.

Звертає увагу апелянті на те, що після затримання ОСОБА_1 , останнього було доставлено до Оболонського УП, куди співробітники поліції привели свідків, які не могли бачити, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та виконував хоч щось, щоб свідки могли стверджувати що ОСОБА_1 є саме водієм.

Як зазначає апелянт, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в приміщенні Оболонського УП заповнили заздалегідь підготовлені комп`ютерним способом бланки пояснень свідків, але, як вказує апелянт, вказані свідки не бачили нічого, окрім факту складання протоколу, а відомості, які зазначені в протоколі можуть бути відомі зазначені свідкам зі слів співробітників поліції, так як вони не були очевидцями подій, які вони підкреслили в поясненнях, надрукованих на бланках поліцейських.

На думку апелянта, зазначені вище недоліки не дають можливості суду встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність правопорушника та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Киченка А.С., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Киченка А.С., а також їх пояснення в суді апеляційної інстанції щодо причин пропуску строку на подання скарги,суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.

По-друге, як вбачається з оскаржуваної постанови, обґрунтовуючи своє рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя послався на те, що дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол складений у відповідності до вимог законодавства, а вина особи повністю встановлена під час судового розгляду.

Разом з тим, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції встановив, що наведені вище висновки судді, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послалася у своїй постанові, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2018 року серії БД № 115506, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він, так само як і приєднаний до протоколу відеозапис з нагрудної боді-камери АА 00435, не містить достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 .

Зокрема, матеріали справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, не містять жодних даних не лише про рух вказаного вище автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а й про передбачені законом підстави його зупинки працівниками патрульної поліції.

З огляду на це, а також на те, що під час апеляційного розгляду не були спростовані твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та його не зупиняли працівники патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, оскільки, незважаючи на неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції, ні інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, ні свідки, в присутності яких було складено протокол, в судове засідання не з`явилися, вважаю, що законних підстав для вимоги до ОСОБА_1 пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у поліцейських не було, оскільки в даному конкретному випадку він не був водієм, а відповідно до вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, такому огляду підлягають лише водії.

Факт знаходження ОСОБА_1 біля свого автомобілі, коли до нього підійшов інспектор патрульної поліції, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що він керував або почав керувати цим автомобілем, не давав поліцейським підстав, вимагати, у разі виявлення у нього ознак будь-якого сп`яніння, проходження огляду на стан сп`яніння, а тому відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду через те, що він не керував транспортним засобом, не може розцінюватися як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції може нести лише особа, яка керувала транспортним засобом, а не знаходилася біля нього як особа, що користується цим транспортним засобом.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Киченка А.С. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Киченку А.С. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Киченка А.С. задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Тітов М.Ю.