ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/1194/20
Провадження 3/362/544/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління ДФС України в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце роботи: ФОП,
в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №14 від 20 лютого 2020 року, 20 лютого 2020 року за фактичною перевіркою ФОП ОСОБА_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 встановлено, що керівник ОСОБА_1 вчинив правопорушення факт реалізації пального (газ скраплений) за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП України.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вину не визнав та на підтвердження своїх заперечень пояснив, що згідно Договору суборенди №12/19 від 23 грудня 2019 року АЗС по вул. Центральна,61-а в смт. Калинівка передана в оренду громадянину ОСОБА_2 , тобто на час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення він підприємницькою діяльністю з продажу пального не здійснював.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Крім того, суд зазначає, що адміністративне правопорушення це конкретне діяння (факт, явище, подія), що відбулося (мало місце) у реальній дійсності. Склад адміністративного правопорушення це опис діяння (події, факту, явища) в складеному, уповноваженою на те особою, протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)
Зазначена норма носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.
Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, є здійснення винною особою господарської діяльності.
За змістом ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Як встановлено під час розгляду справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №14 від 20 лютого 2020 року, 20 лютого 2020 року за фактичною перевіркою ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 встановлено, що керівник ОСОБА_1 вчинив правопорушення факт реалізації пального (газ скраплений) за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 року, ч.1 ст. 164 КУпАП.
При цьому підпис в протоколі про адміністративне правопорушення №14 від 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 відсутній (а.с.1).
П. 1.3 передбачено, що об`єкт надається для використання суборендарем ОСОБА_2 у підприємницькій діяльності.
В матеріалах справи не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, кому та коли реалізовував пальне не маючи на дану діяльність ліцензії, оскільки вказаний майданчик був переданий у суборенду ОСОБА_2 .
Відсутні будь-які пояснення понятих та очевидців з приводу здійснення ОСОБА_1 інкримінованої йому діяльності, пояснення осіб, які придбали пальне та у кого саме вони його придбали тощо.
Натомість, при складанні протоколу посадова особа обмежилася вказівкою про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та вказівкою на те, що керівник ОСОБА_1 вчинив правопорушення факт реалізації пального (газ скраплений) за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 року.
Верховний Суд України у постанові Пленуму N 3 від 25.04.2003 року "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом і реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Судом також враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання, а в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України, належні, достатні та допустимі докази того, що він здійснював саме господарську діяльність пов`язану із виробництвом і реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик без ліцензії та дозвільних документів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з тим, що відсутній суб`єкт правопорушення, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам, які мали місце, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, та відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому суддя вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись статтями статями 7, 9, 164, 221, 245, 247, 250, 251, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко