Справа № 428/9441/20
Провадження №3/428/327/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря Кожем`яки А.В.,

свідка

представника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли з Сєвєродонецького відділу поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 174570 від 22.10.2020 року, 28 вересня 2020 року у м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, буд 7 о 15 годині 00 хвилин громадянин ОСОБА_2 у громадському місті висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадянки ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

В судовому ОСОБА_2 повідомив, що свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнав. 28.09.2020 між його цивільною дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відбулась сварка, оскільки до квартири ОСОБА_3 через балкон увійшов кіт ОСОБА_4 . Ініціатором сварки була ОСОБА_3 , гучно розмовляла з його цивільною дружиною, висловлюючи на її адресу образи. ОСОБА_3 провокувала його образливими виразами, не використовуючи лайливих слів. Він зробив ОСОБА_3 зауваження та просив заспокоїтись, припинити конфлікт та повернути кота, однак остання запропонувала викликати працівників поліції, на що він погодився. Він на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою не висловлювався. Через декілька днів до нього додому прийшов дільничний офіцер та запропонував підписати протокол. З протоколом він не знайомився, та йому не було відомо, що протокол був складений відносно нього.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що 28 вересня 2020 року вона почула у коридорі гучний крик. Коли вона вийшла з квартири, то побачила, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 53 квартири та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 відбувалась сварка, оскільки до квартири ОСОБА_3 через балкон увійшов сусідський кіт. При цьому ОСОБА_3 висловлювалась образливо у бік ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що ОСОБА_2 у бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою не висловлювався та стояв мовчки. Що було далі їй не відомо. В подальшому, з вікна квартири вона побачила ОСОБА_3 з працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що 28 вересня 2020 року вона поверталась з магазину та побачила сусідку ОСОБА_6 , яка почала гучно кричати на її адресу та погрожувала спричинити шкоду її коту, оскільки той проник до її квартири через балкон. В цей час до них підійшов її знайомий ОСОБА_2 та почав заспокоювати ОСОБА_3 , однак остання продовжувала висловлювати образи та погрози на адресу ОСОБА_2 . ОСОБА_2 у бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою не висловлювався, а навпаки намагався її заспокоїти.

Вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Тобто, об`єктом дрібного хуліганства є громадський порядок, честь і гідність громадян, а об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в активних діях, а саме нецензурній лайці в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян або інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_2 органом поліції були надані наступні докази: рапорт від 28.09.2020 року про реєстрацію у Журналі Єдиного обліку Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області повідомлення ОСОБА_3 , заява ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та рапорт щодо обставин, викладених у протоколі.

Однак, суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт чергового з Журналу єдиного обліку Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області не є доказом вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а лише процесуальним засобом фіксації обставин, які встановлені особою, яка здійснює фіксацію подій.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Разом із тим, суду не надано доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки відповідно до рапорту ДОП ГУНП в Луганській області Алдокімова Є.О. від 22.10.2020 року встановлено, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується письмовими свідченнями ОСОБА_3 та її заявою про вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до змісту заяви ОСОБА_3 встановлено, що її сусіди ОСОБА_2 та ОСОБА_7 погрожували їй фізичною розправою. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 відображено хто саме виражався на її адресу нецензурною лайкою. .

Відтак, суду неможливо ідентифікувати хто з перелічених осіб можливо причетний до вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, співробітником Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області Алдокімовим Є.О. не підтверджені обставини, які послугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та не доведено факт вчинення безпосередньо ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Даний факт підтверджується наданими у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також свідченнями ОСОБА_2 .

Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази та документи, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_2 порушив громадський порядок та спокій громадян та висловлювався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_3 , а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та наданих суду доказах дії ОСОБА_2 не відображають усіх ознак складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення в їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_2 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 36, 173, 247, 278, 280-287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Т. О. Комплєктова