КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Киченок А.С.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Киченок Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 12 лютого 2020 року о 04.20 год., рухаючись по вул. Срібнокільській у м. Києві, керував автомобілем марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Киченок А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при розгляді справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Захисник зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження законності причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 показав, що під час патрулювання на перехресті вулиць Колекторна - Садова в м. Києві був зупинений автомобіль у зв`язку з порушенням ПДР України, наскільки він пам`ятає, відсутність переднього номерного знаку, але протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, не має.

Також апелянт вказує на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 ознак стану наркотичного сп`яніння, як і відсутні докази саме відмови відпроходження особи від огляду на стан наркотичного сп`яніння або інша відмова.

Апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження відсторонення водія від керування автомобілем.

З посиланням на законодавством передбачений порядок, захисник наголошує, що належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд, і тому наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце, час його видачі, тобто, доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі наявності такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу визначеною ст. 256 КУпАП та складом правопорушення передбаченим ст. 130 КУпАП.

На переконання захисника, ОСОБА_3 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом, що є порушенням ст.ст. 265-1 та 266 КУпАП та свідчить про очевидну відсутність для працівників поліції будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_4 , а так і підстав для направлення водія на медичний огляд, в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим, не проходження медичного огляду на стан сп`яніння за відсутності підстав для такого огляду, передбачених ст. 266 КУпАП, не може утворювати складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Як вказує захисник, допитаний в ході судового розгляду в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_5 вказав, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 було зупинено іншим патрулем, тому він не може пояснити щодо причин зупинки. В ході спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога. Водій довгий час вирішував, чи поїде він на огляд, після чого було зупинено двох свідків, в присутності яких водій відмовився проїхати з працівниками поліції в медичний заклад.

Але захисник акцентує увагу на тому, що поліцейським роти №1 батальйон №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП ст. сержантом ОСОБА_2 не проведено на місці огляд на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків, а спілкування з особою не передбачає за собою виявлення ознак наркотичного сп`яніння у особи, так як є чітко визначений та встановлений законодавством порядок, який підтверджує наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

Також захисник вказує на те, що судом першої інстанції викривлені показання учасників судового процесу, а саме, адвоката Киченок A.C., оскільки, останнім зазначалось, що законодавством не передбачено доставку водія у разі наявності ознак сп`яніння до медичного закладу тільки на авто працівників поліції.

Захисник зазначає про те, що на відеозаписі працівник поліції повідомляє про те, що сам водій - ОСОБА_3 у розмові повідомив про те, що він дійсно вживав канабіс два тижня тому, що не заперечувалось, а навіть уточнювалось ОСОБА_6 , але відсутні докази, що підтверджують факт вживання ОСОБА_1 наркотичної речовини, оскільки за таких умов та обставин, ОСОБА_3 міг стверджувати і говорити будь-що.

Як наголошує захисник, особи, зазначені у протоколі як свідки, не були свідками керування та у подальшому зупинки саме ОСОБА_4 , як водія, за адресою: вул. Центральна перехрестя з вул. Колекторна м. Київ, а були лише свідками не зрозумілої дії, що, нібито, ОСОБА_1 «водій, який відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння». Також дані свідки не були очевидцями огляду на стан сп`яніння у «встановленому» законом порядку, де у ОСОБА_4 , нібито, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці, водій відмовився в присутності двох свідків. Саме це, нібито, слугувало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, але на відео відсутні ці обставини, що підтверджують відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що інспектор під час надання своїх пояснень не зміг вказати підстави не відсторонення ОСОБА_4 від керування транспортним засобом, який, нібито, знаходився у стані наркотичного сп`яніння, хоча на відео є 2 різних місцезнаходження ОСОБА_4 , і на цих відео він сидить за кермом, що підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом та у нього не вилучали посвідчення водія, що є порушенням ст.ст. 265-1 та 266 КУпАП, що свідчить як про очевидну відсутність для працівників поліції будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_3 , так і підстав для направлення водія на медичний огляд в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, не було, у зв`язку з чим не проходження медичного огляду на стан сп`яніння за відсутності підстав для такого огляду, передбачених ст. 266 КУпАП, не може утворювати складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Також захисник посилається на те, що в порушення положень ст. 254 КУпАП 12 лютого 2020 року ОСОБА_3 повинен був отримати примірник протоколу про адміністративне правопорушення, але примірник протоколу про адміністративне правопорушення було вручено 17 лютого 2020 року під час прийому громадян, а час фактичного зупинення поліцейським роти №1 батальйон №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП ст. сержантом ОСОБА_2 (приблизно о 03:30 годині ) не співпадає з часом складання протоколу про адміністративне правопорушення (о 04:20 годині), що підтверджує штучне створення доказів, ніби-то, правопорушення ОСОБА_1 .

Крім того, судом першої інстанції не уважно досліджено відеозапис з боді-камери, оскільки із вмісту наявного на відео матеріалу вбачається, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення оформлювався в двох різних місцях.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 345556 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено адреси свідків, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серіїДПР18 № 345556 поліцейським роти № 1 батальйон №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП старшим сержантом ОСОБА_2 ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП не було роз`яснено про його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та відмітку у протоколі не зроблено у присутності двох свідків.

На думку захисника зібраними доказами не спростовано, що ОСОБА_3 саме перебував у стані наркотичного сп`яніння, в матеріалах даної справи наявні докази порушення вимог чинного законодавства при проведенні огляду на стан сп`яніння, як і відсутні докази, що ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп`яніння, а з досліджених матеріалів справи не вбачається, що водію було надано саме направлення на огляд в заклади медичної охорони, а тому не можна стверджувати, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду в встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння.

Захисник Киченок А.С. підтримав апеляційну скаргу, а також доводи, які викладені в обґрунтування її вимог, та пояснив, що суд не звернув уваги на те, що працівники поліції дотримались процедури проходження огляду за участю свідків, як того вимагає Закон. Також не взято до уваги те, що порушено положення ст. 266 КУпАП, а при наявності ознак наркотичного сп`яніння працівники поліції не повинні пропонувати прилад «Drager Alkotest». Матеріали справи не містять акту огляду ОСОБА_1 . Аналізуючи відеозапис, який міститься в матеріалах справи, тривалість якого становить близько 3 годин, поруч з цим порушується 2 годинний термін забезпечення працівниками патрульної поліції доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я в разі виявлення ознак стану наркотичного сп`яніння, при тому, що ОСОБА_1 не заперечував проїхати до закладу охорони здоров`я. Також що стосується часу, то захисник Киченок А.С. наголосив на тому, що час у протоколі і по відеозапису не співпадає. Окрім того, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Окрім того, за вказівкою працівників поліції ОСОБА_1 перемістив автомобіль після первинної зупинки працівниками поліції. Також чіткої пропозиції щодо проходження огляду у закладі охорони здоров`я працівники поліції не озвучували ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, та по суті фактичних обставин справи пояснив, що 12 лютого 2020 року до 3 год. ремонтував автомобіль. Повертався додому з другом ОСОБА_8 до станції метро Славутич, так як там проживав. Зупинився на світлофорі та звернув увагу на автомобіль працівників патрульної поліції, який знаходився праворуч, а трохи подалі на відстані 5-7 метрів зупинився другий автомобіль патрульної поліції. Працівники патрульної поліції зупиняли автомобілі з усіх напрямків. Працівники патрульної поліції також зупинили і його ( ОСОБА_1 ) транспортний засіб, і вказали причину зупинки, що автомобіль рухався без номерного знаку, але це неправда, такого факту не було. Він ( ОСОБА_1 ) зупинив свій транспортний засіб за автомобілем працівників патрульної поліції. Працівник патрульної поліції на словах представився та почав вимагати документи: техпаспорт на автомобіль, посвідчення водія. Він ( ОСОБА_1 ) запропонував працівникам поліції ще пред`явити страховий поліс, на що працівники поліції сказали, що вірять йому. Далі працівники поліції забрали документи і пішли до свого автомобіля, а поруч був інший екіпаж патрульної поліції, та почали про щось між собою розмовляти. При цьому документи працівники поліції передали іншому екіпажу патрульної поліції. Він зажадав повернення своїх документів та просив повідомити причину зупинки його транспортного засобу, на що йому була надана відповідь: «очікуйте», і далі працівники поліції продовжували щось між собою обговорювати. Він у свою чергу зателефонував на гарячу лінію «102» о 04.08 год., так як злякався, на що почув відповідь оператора, що необхідно очікувати прибуття екіпажу патрульної поліції. Після телефонного дзвінка очікував патруль з місця здійснення телефонного дзвінка на лінію «102». Далі один з працівників поліції повідомив його про те, що у нього ( ОСОБА_1 ) вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння. З вказаного приводу він зазначив про те, що писав скаргу на працівників патрульної поліції, але скаргу не подавав, так як пожалів поліцейських. На місці події він ( ОСОБА_1 ) був з другом ОСОБА_8 . Працівники поліції запросили свідків, яким нічого не роз`яснили. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а у медичний заклад його ( ОСОБА_1 ) працівники поліції не відпустили. Працівники поліції надали свідкам підписати документи про те, що він відмовився від проходження огляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, опитавши інспекторів патрульної поліції, переглянувши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, дослідивши матеріали справи в сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду першої інстанції, як і не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених під час розгляду справи обставин, суд послався на дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, відеозапис, і з таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто, проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 345556 від 12 лютого 2020 року, складеного щодо ОСОБА_1 , останній 12 лютого 2020 року об 04.20 год., рухаючись в м. Києві по вул. Центральне перехрестя з вул. Колекторною, керував автомобілем марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився у присутності двох свідків, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 пояснив суду, що було зупинено водія за незначне порушення ПДР України, питання було в номерному знаку транспортного засобу. При спілкуванні з водієм у останнього було виявлено ознаки, що знижують швидкість реакції, у зв`язку з чим водію було запропоновано проїхати до медичного закладу. Спочатку водій не заперечував, але згодом відмовився, але саме у зв`язку з чим, не пам`ятає. Конфліктної ситуації не було. Оформлення адміністративного матеріалу здійснювалось після відмови водія в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння, як того вимагають положення Інструкції. За порушення ПДР України окремої постанови не виносили, так як здійснювалось оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Що стосується причини зупинки транспортного засобу, то ОСОБА_2 зазначив про те, що було два екіпажі, і всім не обов`язково зазначати причину зупинки транспортного засобу. Правопорушення було усунуто на місці, постанову не виносили, обмежились усним зауваженням, з урахуванням власного переконання інспектора патрульної поліції. Ознаки сп`яніння у водія фіксувались в присутності двох свідків. Чи складалось направлення, він не пам`ятає. Чи керував в подальшому транспортним засобом водій, сказати не може, оскільки водій залишився на місці події, а вони (екіпаж патрульної поліції) поїхали. Що стосується питання, чи проводився обшук автомобіля, то у відповідності до положень Закону України «Про Національну поліцію» дозволяється проведення поверхневої перевірки, тому що могли бути наркотичні речовини в авто. Водія про проведення поверхневої перевірки повідомляли, і в такому випадку, свідки не обов`язково повинні бути присутніми. Коли водій заповнював у протоколі графу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», то почав псувати бланкову продукцію. Під час написання пояснень заходив в інші графи протоколу. Також вони не зобов'язані після складання адміністративного матеріалу залишатись біля водія, поведінка останнього була неадекватна. Причина зупинки транспортного засобу з`ясовувалась, а коли водія ознайомлювали з протоколом, то водій поводив себе некоректно. Час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , він не пам`ятає, а що стосується відсторонення водія від керування транспортного засобу, то автомобіль ОСОБА_1 залишався на місці події, так як вони поїхали на термінове завдання. Як здійснював відсторонення водія від керування транспортним засобом другий екіпаж, йому (невідомо, як і невідомо, чи був на той час договір УПП зі службою, що стосується евакуаторів.

Допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 по обставинах події суду апеляційної інстанції повідомив, що було зупинено транспортний засіб для перевірки документів, і у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагували на світло. ОСОБА_5 повідомив, що водія попросили заплющити очі, а потім відкрити при світлі ліхтаря, і було підтверджено, що необхідно їхати до лікаря нарколога. Також водій незрозуміло себе поводив. Коли зупинили двох свідків, водію запропонували проїхати до лікаря нарколога, на що водій в присутності двох свідків відмовився. Яка була причина зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , він не пам`ятає, як і не пам`ятає, чому водій відмовився їхати до лікаря нарколога, конфліктної ситуації не було, звичайна перевірка документів. Він відбирав пояснення у свідків, а колега складав протокол. Коли водію пропонувалось заплющити очі, останнього попереджали, що інспектор поліції має право проводити огляд водіїв, а також працівник поліції має право проводити поверхневий огляд. Чи пояснював він причину зупинки водія свідкам, не пам`ятає. Що стосується пояснень свідків, у бланках яких зазначено і про огляд за допомогою приладу «Драгер», то це тільки спеціальний бланк Управління патрульної поліції. Автомобіль ОСОБА_1 після зупинки ніби не переміщалось. Водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, так як водій відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога, а тому не було підтвердження того, що водій саме перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а що стосується фрагменту відеозапису, де автомобіль ОСОБА_1 переміщено, то в тій ситуації авто необхідно було забрати з проїжджої часини, можливо, хтось попросив, але особисто він ( ОСОБА_5 ) не бачив переміщення автомобілю, як і не пам`ятає про те, що хтось говорив що автомобіль ОСОБА_1 створює аварійну ситуацію.

З переглянутого відеозапису в суді апеляційної інстанції, який міститься у матеріалах справи, вбачається з першого файлу, який розпочинається о 04:11, як автомобіль перебуває на аварійній сигналізації. Працівники поліції зупинили автомобіль для необхідності пошуку свідків. У подальшому інспектор патрульної поліції попереджає водія ОСОБА_1 про те, що здійснюється відеофіксація на бодікамеру у відповідності до положень ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Далі працівник поліції пропонує водію вийти з автомобіля, оскільки було зупинено двох свідків, також виписано направлення на огляд до лікаря-нарколога до закладу охорони здоров`я у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння. У подальшому з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 намагається з`ясувати причину зупинки його транспортного засобу, на що працівник поліції повідомляє, що відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», він (поліцейський) має право, навіть, зупиняти транспортний засіб, в тому числі для з`ясування обставин, чи може вона бути причетною, чи могла бути особа свідком адміністративного чи кримінального правопорушення. ОСОБА_1 знову зазначає про незаконність зупинки, на що йому працівник поліції роз`яснює, що він може оскаржити їхні дії у встановленому законом порядку. У подальшому працівник поліції називає номерний знак автомобіля під керування ОСОБА_1 в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 виголошує працівникам поліції, що дії останніх незаконні, а працівник поліції, у свою чергу, посилається на направлення до закладу охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 повідомляє про те, що він викликає патруль на екіпаж працівників поліції, що його зупинив. Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що згідно з ПДР він зобовьязаний після виписки направлення інспектором прослідувати з ним, на що ОСОБА_1 , перебиваючи, зазначає, що на незаконні дії він не зобов`язаний нічого. Далі ОСОБА_1 наголошує на тому, що дії працівників поліції незаконні, також зазначив про те, що працівники поліції не показали йому своє посвідчення. Працівник поліції в присутності двох свідків повідомляє про те, що ОСОБА_1 відмовляється проїхати до закладу охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 зазначає, що не потрібно йому (Полтавцю) пропонувати, і вимагає у працівника поліції пред`явити службове посвідчення. З відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 переписує дані із службового посвідчення інспектора патрульної поліції. Надалі працівник поліції повідомляє, що ОСОБА_1 повідомив, що два тижні тому вживав канабіс, на що ОСОБА_1 , підтверджуючи, зазначає, що якщо він і вживав, то це було два тижні тому. ОСОБА_1 зазначає про те, що він проїде до лікаря нарколога, але тільки на законних підставах, і акцентує увагу працівнику поліції, що останній не представився. ОСОБА_1 перебуває на вулиці і звертається до працівників поліції, якщо він ( ОСОБА_1 ) захворіє, то за це будуть відповідати працівники патрульної поліції, акцентує увагу на тому, що з працівниками поліції нікуди не поїде, так як він ( ОСОБА_1 ) чекає на виклик патруля.

Другий відео файл розпочинається о 04:40, і з вказаного відео файлу вбачається складання адміністративного протоколу працівниками патрульної поліції щодо ОСОБА_1 , а також ознайомлення останнього з протоколом. На той час водій ОСОБА_1 перебуває в автомобілі, на що працівник поліції пропонує водію вийти з авто, на що водій повідомляє, що він змерз. Також ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він не надасть свої контактні дані та номер телефону з огляду на те, що працівники поліції незаконно забрали його документи. Далі вбачається ознайомлення водія працівниками поліції із складеним протоколом, на що ОСОБА_1 знову запитує причину зупинки, а працівник поліції продовжує оголошення протоколу. В подальшому працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , де у протоколі необхідно поставити свій підпис, надати пояснення і роз`яснює умови отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. ОСОБА_1 розписується і вимагає, щоб йому повернули водійське посвідчення. У подальшому вбачається невелика суперечка між водієм та працівником поліції, оскільки ОСОБА_1 хоче написати пояснення у протоколі, а працівник поліції наголошує на тому, що документ службового користування не можна передавати в руки, та вказує ОСОБА_1 , що його поведінка не відповідає дійсності, суперечка продовжується між ОСОБА_1 та працівником поліції. ОСОБА_1 пише пояснення, і зазначає, що, можливо, у нього вже й вивітрився канабіс, і запитує у поліцейського, чи останні хотіли неправомірної вигоди, на що поліцейський відповідає, що хотіли виконати свої обов`язки, як того вимагає Закон.

З третього відео файлу, який розпочинається о 04:55 вбачається, що ОСОБА_1 на підвищеному тоні до працівників поліції повідомляє, що він все напише, але вимагає, щоб його не відволікали. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 окремий аркуш для надання пояснень, на що ОСОБА_1 повідомляє, що відмовляється спілкуватись з працівником поліції, так як вони (поліцейські) порушили його права.

Окрім того, працівниками патрульної поліції водію було роз`яснено його права, що підтверджується переглянутим відеозаписом.

Таким чином, з відеозапису вбачається, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога ОСОБА_1 своєю поведінкою фактично продемонстрував небажання їхати до закладу охорони здоров`я разом з працівниками поліції, що свідчить про його відмову, та вкотре підтверджує порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження у зафіксованих на відеозаписі обставинах події, і зазначений відеозапис є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі на пропозицію працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 ознак стану наркотичного сп`яніння, є необгрунтованими.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони

здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

· запах алкоголю з порожнини рота;

· порушення координації рухів;

· порушення мови;

· виражене тремтіння пальців рук;

· різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

· поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

· наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

· звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

· сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

· почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

З наявних у справі доказів встановлено, що працівником поліції у ОСОБА_1 , який керує транспортним засобом, виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які поліцейський зафіксовані у протоколі про адмінправопорушення, а саме: звужені зіниці , які не реагують на світло, порушена координація рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці, і зазначені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння відповідають ознакам, які зазначені в Інструкції.

Тобто працівник поліції може встановити тільки ознаки певного виду сп`яніння. Перебування особи безпосередньо у тому чи іншому стані сп`яніння встановлюється відповідно до положень ст. 266 КУпАП та зазначеної Інструкції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а тому висновок суду першої інстанції про безпідставність твердження сторони захисту про те, що чинним законодавством України не передбачено забезпечення доставки водія в разі наявності ознак сп`яніння до медичного закладу саме працівниками поліції, є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження законності причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є необґрунтованими та спростовуються поясненнями, наданими інспекторами патрульної поліції як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд, а тому наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто, доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі наявності такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу визначеною ст. 256 КУпАП та складом правопорушення передбаченим ст. 130 КУпАП, є безпідставними з огляду на таке.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо фіксації відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не спростовує порушення п. 2.5 ПДР України водієм транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або видача такого направлення у разі відмови водія від проведення такого огляду, чинним законодавством не передбачена і відсутність такого направлення жодним чином не спростовує наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що на відеозаписі працівник поліції повідомляє про те, що сам водій ОСОБА_3 у розмові повідомив про те, що він дійсно вживав канабіс два тижня тому, що не заперечувалось, а, навіть, уточнювалось ОСОБА_6 , але відсутні докази, що підтверджують факт вживання ОСОБА_1 наркотичної речовини, не спростовує порушення ОСОБА_1 положень п. 2.5 ПДР України, а, навпаки, свідчить про наявність підстав у працівників поліції вимагати у ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку огляду особи на стан сп`яніння.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що особи, зазначені у протоколі, як свідки, не були свідками керування та в подальшому зупинки саме ОСОБА_4 , як водія, а були лише свідками не зрозумілої дії, що, нібито, ОСОБА_1 - «водій, який відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння», є безпідставними. Вказані особи були запрошені вже після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а тому не могли бути свідками керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом. Проте саме в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що і було підтверджено вказаними особами підписами у протоколі про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень та застережень, на що обгрунтовано послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові..

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом та у нього не вилучали посвідчення водія, що є порушенням ст. 265-1 та ст. 266 КУпАП, та свідчить як про очевидну відсутність для працівників поліції будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_3 , так і підстав для направлення водія на медичний огляд, є необґрунтованими.

Вказані обставини були предметом дослідження в суді першої інстанції, і, як встановлено під час розгляду справи, матеріали справи не містять будь-яких достовірних даних про те, що ОСОБА_1 , у якого було вилучено посвідчення водія та який відмовився від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння керував автомобілем.

Окрім того, свідком ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтверджено, що після того, як екіпаж поліції поїхав, саме він продовжив керування автомобілем. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , у якого було вилучено посвідчення водія, фактично був відсторонений від керування транспортним засобом

Посилання сторони захисту на те, що 12 лютого 2020 року ОСОБА_3 повинен був отримати примірник протоколу про адміністративне правопорушення, але примірник протоколу про адміністративне правопорушення в порушення положень ст. 254 КУпАПбуло вручено ОСОБА_1 лише 17 лютого 2020 року під час прийому громадян, є слушними. Разом з тим, з огляду на обставини, за яких ОСОБА_1 надавав письмові пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення, його надто емоційну поведінку, відмову підписувати протокол при тому, що ОСОБА_1 працівником поліції оголошено, у зв`язку з чим і чому складається протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом подій, несвоєчасне вручення копії протоколу ОСОБА_1 не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 дійсно було зупинено раніше, ніж зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а оформлення матеріалів відбувалось з 04.20 год. після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Однак, вказані обставини не свідчать про штучне створення доказів у справі, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, а свідчать про технічну помилку під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Киченок Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва