КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4402/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Ющенка Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , громадянина Німеччини, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 26 липня 2020 року о 10 год 45 хв, ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві на проспекті Степана Бандери, 16, керував автомобілем марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу - алкотестера Drager Alcotest 6820, ARHJ 0256, тест №2090, результат тесту становив - 1,51‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року скасувати, звільнити його від адміністративної відповідальності та передати матеріали справи на розгляд трудового колективу ТОВ «Фабрика «Укрізрамеблі» для застосування до нього заходів громадського впливу.

На обґрунтування таких вимог зазначає, що 29 вересня 2020 року на Зборах трудового колективу ТОВ «Фабрика «Укрізрамеблі» було прийнято рішення про взяття матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо нього на розгляд трудового колективу, про що було повідомлено суд, але суддя місцевого суду визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддав адміністративному стягненню.

Звертає увагу на те, що 02 листопада 2020 року на Зборах трудового колективу ТОВ «Фабрика «Укрізрамеблі», з огляду на зауваження суду з цього приводу в постанові, було вдруге прийнято рішення про взяття його на поруки.

Просить врахувати, що 26 липня 2020 року він погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці події, поводив себе чемно та з працівниками поліції не конфліктував; його вчинок не завдав шкоди іншим учасникам дорожнього руху або громадянам і він не мав умислу на його вчинення; раніше не притягувався до адміністративної відповідальності; розуміє ступінь суспільної відповідальності, яку на себе покладає трудовий колектив, де він працює.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Ющенка Р.С., які просили скасувати постанову судді місцевого суду, а матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до ст. 21 КУпАП передати на розгляд трудового колективу, дослідивши матеріали справи та додані до апеляційної скарги документи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, ґрунтується на доказах у справі, та з огляду на прохання апелянта та його доводи в апеляційній скарзі не є предметом апеляційного перегляду.

До того ж при розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не оспорював фактичні обставини справи та порушення ним вимог п. 2.9(а) ПДР України, засудив свої протиправні дії, просив задовольнити клопотання трудового колективу ТОВ «Фабрика «Укрізрамеблі», де він працює, та застосувати положення ч. 1 ст. 21 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для застосування положень ст. 21 КУпАП, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, крім посадової особи, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. В той же час за змістом закону це є правом суду, а не обов`язком.

З матеріалів провадження вбачається, що суддя місцевого суду за вчинене адміністративне правопорушення застосував до ОСОБА_1 передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, дійшовши при цьому висновку про відсутність достатніх підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Дійсно суддя звернув увагу на те, що клопотання трудового колективу ТОВ «Фабрика «Укрізрамеблі» не містить конкретних зобов`язань колективу здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення особою нових правопорушень, тому є невмотивованим, але така обставина не стала вирішальною для відмови у задоволенні клопотання трудового колективу, оскільки суддя, перш за все, врахував характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке має підвищену суспільну небезпеку та законодавець з метою запобігання вчиненню таких правопорушень, зокрема, які стосуються порушення водіями п. 2.9(а) ПДР України, періодично посилює стягнення, а в останній редакції санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП взагалі не містить альтернативних стягнень та позбавлення права керування транспортними засобами разом із штрафом є обов`язковими.

Оцінюючи характер вчиненого правопорушення, апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, значно перевищив допустиму норму алкоголю в крові, хоча повинен був розуміти, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування автомобілем у стані сп`яніння може призвести до тяжких наслідків, бо становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.

При цьому виключно позитивні дані про особу ОСОБА_1 , визнання ним провини та засудження своїх дій, не є достатніми підставами, з огляду на характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, для його звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, як про це клопоче ТОВ «Фабрика «Укрізрамеблі».

За таких обставин висновок судді місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 21 КУпАП є обґрунтованим. Разом з цим, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, виходячи із санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду дотримався вимог закону, оскільки в даному випадку саме шляхом застосування стягнення може бути досягнута його мета - виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, за відсутності підстав для зміни або скасування постанови судді місцевого суду, яка є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко