Справа№718/2637/20
Провадження№3/718/1199/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2020 о 03 год. 29 хв. на трасі М-19, 482 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ»д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив, що підтверджують матеріали справи.

Зважаючи на викладене, судом вирішено провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

До вказаних висновків суд дійшов, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП 21.11.2020, особисто отримував судову повістку про виклик до суду шляхом СМС повідомлення.

Слід звернути увагу на той факт, що за клопотанням представника ОСОБА_1 судове засідання, яке було призначене 21.12.2020 відкладено на 28.12.2020, однак на вказану дату жодних клопотань до суду не надходило і ОСОБА_1 не висловлював своїх міркувань щодо законності складення адміністративного протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 який повідомлений належним чином про судове засідання, та провести судовий розгляд в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП змінено.

Однак Законом України № 720-ІХ від 17.06.2020 внесено зміни до Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018, відповідно до яких із Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП, та стаття 286-1 КК України в редакції Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 виключена.

Таким чином, суд вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2617-VІІІ від 22.11.2018.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 2 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені ч.1 цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена протоколом серії ДПР 18 № 022081 від 21.11.2020, складеним уповноваженим працівником поліції о 04:55 годині. В протоколі міститься підпис особи, якій роз`яснено його права та обов`язки, про ознайомлення із часом та місцем розгляду справи, зі змістом протоколу. Застереження відсутні (а.с.1).

Згідно Акту огляду, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці не проводився у зв`язку із тим, що останній відмовився від огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Акт засвідчений підписами двох свідків та працівником поліції (а.с. 2).

У відповідності до вимог закону, у зв`язку із відмовою водія проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогу спеціального приладу, працівниками поліції виписано направлення о 04:50 год. на огляд ОСОБА_1 , з метою виявлення стану сп`яніння до Чернівецького обласного наркологічного диспансеру. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, в закладі охорониздоров`я ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3)

Згідно відеозапису події, яка мала місце 21.11.2020 року за участі ОСОБА_1 , вбачається що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я, у присутності двох свідків (а.с. 10).

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядкуогляду на стан сп`янінняна місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.(а.с. 4-5)

Матеріали справи містять також Картку обліку адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що на ОСОБА_1 Вижницьким районним судом Чернівецької області 13.02.2020 року накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу (а.с. 8, 9)

Підставою зупинки того дня транспортного засобу стало порушення ОСОБА_1 п.9.2б ПДР, за що винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с. 7).

Вищевикладені докази є належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми, для доведення винуватості особи.

Відтак докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння,за наявності ознак алкогольного сп`яніння, відповідно поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Таким чином, незважаючи на те, що адміністративний протокол складено відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП , однак фабула протоколу вказує на об`єктивний склад правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, то суд рахує вірним дії ОСОБА_1 кваліфікувати саме за ч.1 ст.130 КУпАП, не змінюючи фабулу обвинувачення на шкоду особі.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тому його дії слід кваліфікувати як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки таким чином викладена фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 022081 від 21.11.2020, а суд не може вийти за межі протоколу і змінювати на шкоді особі обсяг обвинувачення.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосоване судом до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 283, 284 КУпАП,суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанову може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.І. Мінів