Справа № 188/300/20
Провадження № 3/188/209/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лозівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03.03.2020 спеціалістом ІІ категорії Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 встановлено, що неповнолітня ОСОБА_1 порушила вимоги ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме: пропустила термін своєї реєстрації, незареєстрована за місцем проживання.

Особа, притягнута до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, неповнолітня ОСОБА_1 на розгляд справи з`явилася, свою вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що вона була зареєстрована за місцем проживання з народження, нікуди не переїжджала, але не зареєструвалася у демографічному реєстрі, бо не знала протягом якого строку необхідно було зареєструватися після отримання ІD-паспорта.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 62 Конституції України та ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Норми ст. ст. 245, 280 КУпАП встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР-ЛЗ № 000007 від 03.03.2020 додано лише копію її ID-паспорту, у якому не передбачено відомостей про місце реєстрації особи, та довідку про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Отже, ID-паспорт не підтверджує місце реєстрації ОСОБА_1 , а довідка навпаки свідчить про відсутність події або складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення неповнолітньої ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що в її діях відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, а саме: проживання громадян без реєстрації місця проживання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаних норм законодавства, а також встановлених в судовому засіданні обставин, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Також суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення на неї не накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 40-1, ч. 1 ст. 197, 289, 291, 294, 299, 307, 308 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. О. Бурда