Справа № 750/54/20 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/83/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

З участю: особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Бабинця С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Бабинця С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 01 січня 2020 року, о 06 год. 33 хв. в м. Чернігові по вул. О.Міхнюка, 6, керував автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №6 від 01.01.2020 року, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити. Вважає, що судом було порушено норми процесуального та матеріального права, а накладене стягнення таким, що не відповідає фактичним обставинам та ступеню тяжкості вчиненого правопорушення. На думку захисника, суд упереджено підійшов до дослідження фактичних обставин, наданих матеріалів, що прийняті в якості належних та допустимих доказів. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що 01 січня 2020 року визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 було здійснено з дотриманням вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", а він взагалі керував будь-яким транспортним засобом. Вказує на порушенні вимог ст. 266 КУпАП, оскільки відбір аналізів не проводився, а свідки не залучалися. Наголошує на порушенні поліцейським процедури направлення та огляду на стан сп`яніння, що свідчить на думку захисника про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вказує на відсутність у матеріалах справи направлення у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу, що із відеозаписів, які містяться в матеріалах справи, не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом по справі, оскільки обставини, викладені в ньому, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Також письмові рапорти працівників поліції також вважає неналежними доказами правопорушення, оскільки вони неправомірно були залучені в якості свідків. Наголошує на відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 275877 від 01 січня 2020 року (а.с.4), ОСОБА_1 01 січня 2020 року,

о 06 год. 33 хв. в м. Чернігові по вул. О.Міхнюка, 6, керував автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №6 від 01.01.2020 року, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, з яким гр. ОСОБА_1 погодився та власноруч підписав.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За таких підстав, доводи апелянта про неправильність проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушеннями, є безпідставними.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 січня 2020 року, виданого лікарем-наркологом "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" наркологічне диспансерне відділення, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6).

Також вина ОСОБА_1 підтверджується рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП у Чернігівській області ДПП Удовенчика В.М., який зазначив, що у складі екіпажу із ст. сержантом поліції Козловим Є.А. по вул. О.Міхнюка, 6, був виявлений транспортний засіб "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав технічну несправність, а саме не працювала права фара ближнього світла у темну пору доби, у зв`язку з чим було прийнято рішення зупинити транспортний засіб та повідомити водію про таку технічну несправність. В ході спілкування з водієм були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, невиразна мова. Зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога ЧОПНЛ, що підтверджується висновком ЧОПНЛ № 6 від 01.01.2020 року. На водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, транспортний засіб залишено на місці зупинки. (а.с.7).

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, що забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції досліджені, їм надана правильна оцінка.

Твердження апелянта про те, що огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки відбір аналізів не проводився, а свідки не залучалися, апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , не суперечить вимогам законів та підзаконних актів. Підстав вважати висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 01.01.2020 р. (а.с. 6) недопустимим доказом немає.

Твердження щодо порушення поліцейським процедури направлення та огляду на стан сп`яніння безпідставні, оскільки не проведення поліцейським водія на стан сп`яніння на місці, не забороняє проведення огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі, а як видно з відеозаписів, наданих поліцією, ОСОБА_1 погодився на його огляд на стан сп`яніння саме в медичному закладі.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та знаходився в автомобілі на сидінні пасажира, та перебував в стані алкогольного сп`яніння також не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських чітко вбачається як до будинку щойно під`їхав автомобіль «Skoda Fabia», де із-за керма вийшов гр. ОСОБА_1 , та констатував, що дійсно вживав пиво.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бабинця С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко