Справа № 315/1595/18
Номер провадження № 3-в/315/40/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 рокум.Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Окладнікова О.І., розглянувши подання начальника Гуляйпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Гонтара Ю.М. щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення від 05 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Подання органу пробації мотивоване тим, що до установи 19.12.2018 року надійшла постанова Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 05.12.2018 року стосовно ОСОБА_1 , на якого накладено стягнення згідно ст.183-1 КУпАП у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. З метою залучення порушника до відбування суспільно корисних робіт останньому направлялися виклики на 29.12.2018 року та 10.01.2019 року для проведення процедури ознайомлення з умовами та порядком відбування адміністративного стягнення. Однак за викликом з`явилася мати порушника, яка пояснила, що останній проходить службу у Збройних силах України за контрактом строком на три роки, що підтверджено наданням копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 238 від 26.10.2018 року.

Прохали вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Гуляйпільського районного суду від 05 грудня 2018 року.

Начальник Гуляйпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Гонтар Ю.М. подання підтримав.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду зазначеного подання.
Дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши доводи подання, суд приходить до наступних висновків.
З наданих до суду матеріалів встановлено, що постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 05.12.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
До Гуляйпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 19.12.2018 року надійшла для виконання вказана копія постанови суду від 05.12.2018 року відносно ОСОБА_1 .
З метою залучення порушника до відбування суспільно-корисних робіт останньому направлялися виклики на 29.12.2018 року та 10.01.2019 року до уповноваженого органу з питань пробації для проведення процедури ознайомлення з умовами та порядком відбування адміністративного стягнення. Однак за викликом до органу пробації з`явилася матір порушника ОСОБА_2 , 1957 р.н., яка пояснила, що з жовтня 2018 року її син ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних силах України за контрактом на три роки. Вказану інформацію було підтверджено шляхом надання копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №238 від 26.10.2018 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права - принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до даних правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Дослідивши матеріали подання, проаналізувавши доводи начальника Гуляйпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, встановлено, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання суспільно корисних робіт, однак у зв`язку із тим, що він перебуває на військовій службі за контрактом строком на три роки з 26.10.2018 року, він не може з`явитися для відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт. Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло більше ніж два роки.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст.303, ст.304 КУпАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.303, ст.304 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Гуляйпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Гонтара Ю.М. щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення від 05 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ст. 183-1 КУпАП, призначеного постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2018 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Суддя: О.І.Окладнікова