Справа № 169/127/20
Провадження № 3/169/427/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р.К., розглянувши матеріали, які надійшли від Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у Державному підприємстві «Володимир-Волинське лісомисливське господарство», РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2020 року до Турійського районного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 8 лютого 2020 року о 13 годині 30 хвилин по польовій дорозі в лісовому масиві поблизу села Ставки Турійського району керував мотоциклом марки «Мінськ» в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Судові засідання 26 лютого, 13 та 19 березня 2020 року відкладалися у зв`язку з відповідними клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мурая В.А. (а.с. 11, 14, 18).

У судове засідання 26 березня 2020 року ОСОБА_1 та його захисник Мурай В.А. не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку належним чином були повідомлені у відповідності до вимог статті 277-2 КУпАП шляхом вручення повістки (а.с. 26, 27). ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що вину у вчиненні правопорушення визнає та просить справу розглядати за його відсутності, а також клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу на підставі статті 21 КУпАП(а.с. 28-36).

Відповідно до вимог частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За вищевказаних обставин та відповідно до зазначених положень КУпАП суддя вважає за можливе розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності останнього та його захисника.

Всебічно, повно й об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за недотримання вимог зазначеного пункту правил дорожнього руху, а саме: за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до вимог частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Аналогічні вимоги щодо присутності двох свідків під час проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки встановлені і в пункті 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 7 листопада 2015 року, та в пункті 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківки з технічного засобу про результат огляду та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 за результатом первинного огляду виявлено алкоголь у розмірі 0,40 проміле, а повторного огляду 0,43 проміле, що підтверджується також роздруківками із технічного засобу Alkotest 6810 (а.с. 3-4).

Як у протоколі, так і в акті огляду свідки проведення огляду ОСОБА_1 не вказані.

З приєднаного до протоколу відеозапису з нагрудної камери видно, що поліцейський ОСОБА_2 8 лютого 2020 року о 13 годині 37 хвилин, перебуваючи на дорозі в лісовому масиві, зупинив мотоцикл, яким керував ОСОБА_1 Поліцейський, запитавши у водія, чи вживав він алкогольні напої, відвів його у сторону від місця зупинки до службового автомобіля та о 13 годині 40 хвилин провів огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, за результатом якого прилад показав 0,40 проміле. Через 20 хвилин поліцейський провів повторний огляд, яким було виявлено 0,43 проміле. Обидва огляди проведено за відсутності свідків.

Також відеозаписом підтверджується, що на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , окрім двох поліцейських, перебувало семеро сторонніх людей, що беззаперечно свідчить про наявність у поліцейського можливості залучити двох свідків до проведення огляду та провести огляд з їхньою участю, проте поліцейським відповідних заходів вжито не було та двічі проведено огляд на стан сп`яніння без свідків поза візуальним спостереженням інших присутніх осіб.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналіз обставин справи та доданих органом поліції до протоколу доказів дає підстави для висновку, що поліцейським не було дотримано порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки та всупереч зазначеним вище імперативним нормам закону огляд водія ОСОБА_1 проведено за відсутності двох свідків.

Що стосується визнавальних пояснень ОСОБА_1 , то слід зазначити, що визнавальні пояснення (показання) в повному об`ємі пред`явленого обвинувачення не можуть бути покладені в основу постанови про визнання винною особи та притягнення її до відповідальності без підтвердження іншими доказами в сукупності і така постанова не може ґрунтуватися виключно на визнавальних поясненнях та припущеннях, що цілком узгоджується із правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішеннях у справах «Бандалетов проти України» від 31 жовтня 2013 року, «Сальдуз проти Туреччини» від 27 листопада 2008 року.

Також слід зазначити, що давати пояснення (показання) з пред`явленого обвинувачення або відмовитися давати пояснення (показання), змінювати їх, визнавати чи не визнавати вину і відповідати на запитання є правом особи, яка притягується до відповідальності.

Право не викривати себе, зокрема, припускає, що обвинувач у кримінальній справі намагається довести своє обвинувачення проти обвинуваченого, не вживаючи доказів, що отримані від обвинуваченого. Якщо виникають сумніви щодо надійності певного джерела доказів, необхідність у підтвердженні його доказами з інших джерел відповідно зростає (справа «Саундерс проти Сполученого Королівства», «Яллог проти Німеччини», «Шабельник проти України»).

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Аналіз наведених вище обставин справи та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням встановленого законом порядку і в контексті частини п`ятої статті 266 КУпАП він є недійсним, а докази, отримані органом поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 , недопустимими.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Клопотання сторони захисту про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до положень статті 21 КУпАП на розгляд трудового колективу Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарства», де останній працює водієм, для застосування до нього заходів громадського впливу до задоволення не підлягає у зв`язку з його безпідставністю у розглядуваному випадку випадку.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 на підставі статті 21 КУпАП від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, та передачу матеріалів на розгляд трудового колективу Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарства» відмовити.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя