Номер провадження 3/754/6653/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП у м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , працює неофіційно, за ч. 1 ст. 44-3, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 05.12.2020 о 01 год. 25 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 12 було виявлено гр. ОСОБА_1 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебував у дворі будинку та не мав при собі документів, що посвідчують особу, чим порушив вимогу підпункту 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, 05.12.2020 о 01 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 12 гр. ОСОБА_1 перебував біля кіосків з явними ознаками алкогольного сп`яніння, образливо чіплявся до громадян; на законну вимогу інспектора УПП в м. Києві Юдочки Дмитра Геннадійовича та інспектора УПП в м. Києві Кошедуба Євгена Анатолійовича припинити адміністративне правопорушення, а саме образливе чіпляння до громадян, нецензурну лайку, не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою, хапав за формений одяг, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що документи, які посвідчують його особу знаходились у сумочці його цивільної дружини; поліцейські не надали можливості пред`явити документи, на слова не реагували. ОСОБА_1 також пояснив, що поліцейські під час затримання, перевищили свої повноваження, намагались його скрутити. Він підтверджує, що висловлювався нецензурно на адресу поліцейських, коли його почали затримувати, водночас заперечує, що хапав за формений одяг, стверджує, що фізичну силу не застосовував до них. Щодо погроз, то ОСОБА_1 пояснив, що говорив поліцейським, щоб не чіпали дружину, інакше пошкодують. Також він категорично заперечує, що наносив удари, у зв`язку з тим, що під час затримки був на землі.

Дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ст. 185 КУпАП, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Відповідно до ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративне правопорушення полягає, в порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною нормою і відсилає до правил та обмежень, що визначаються іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Підпунктом 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 (який був чинним станом 05.12.2020, день виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на території України на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Таким чином, нормативно-правовим актом, чинним станом на 05.12.2020, був встановлений обов`язок перебувати на вулицях із документами, що посвідчують особу. Зазначене обмеження не було дотримане ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 05.12.2020 серії ГП 123081.

Відповідно до 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони дане правопорушення виражається у злісній відмові коритися законному розпорядженню, яка повинна виражатися у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог, або в непокорі, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про прояв явної неповаги до органів і осіб, які охороняють громадський порядок.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.1992 № 8, згідно зі ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 05.12.2020 серії ГП 123082, в якому зазначено, що ОСОБА_1 висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою, хапав за формений одяг;

- рапортом інспектором роти 2 бат.1 полк 2 (з ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП ст. лейтенантом поліції Кошедубом Є.А. від 05.12.2020, згідно з яким екіпаж 0302 у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 05.12.2020 о 01 год. 12 хв. отримав виклик «Бійка» за адресою: м. Київ, вул. М. Лаврухіна, 12. Прибувши за вказаною адресою було виявлено чотирьох осіб: двоє чоловіків та двоє жінок біля нічних кіосків в стані алкогольного сп`яніння. Даним особам було повідомлено про те, що вони здійснюють правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, на що дані особи відреагували адекватно, повідомили, що припиняють правопорушення та йдуть додому, окрім одного чоловіка, котрий почав проявляти агресію, нецензурно виражатись в сторону поліцейських та кидатись у бійку. Даного громадянина було попереджено про відповідальність та він на зауваження не реагував, почав кидатися та розпускати руки на поліцейських. Громадянина було неодноразово попереджено про протиправність його дій та про те, щоб він заспокоївся, але правопорушник законну вимогу поліцейського не виконував, а навпаки почав розпускати руки, нецензурно виражався, та наніс удар рукою в область обличчя інспектору ОСОБА_3 . Поліцейськими було прийнято рішення про затримання даної особи та доставлення до відділення поліції для складання відповідних матеріалів. Але громадянин не реагував на вимоги, почав пручатися, наносити удари ногами та руками. Інспектором ОСОБА_3 було застосовано до даного громадянина спецзасіб - сльозогінний газ дратівливої дії, але він не спрацював, оскільки на підмогу правопорушнику прийшли його друзі, з котрими він був, та почали перешкоджати поліцейським затримувати його. Було повідомлено в радіоефір про потребу в допомозі. Врешті-решт до правопорушника, котрий пручався, при застосуванні фізичної сили та прийомам самооборони, вдалося застосувати спецзасіб - кайданки. На допомогу прибув 0351 екіпаж, котрому, завдяки злагодженим діям, вдалося відсторонити людей, які підтримували правопорушника, та помістити його до службового автомобіля та доставити до Деснянського УП. Правопорушником виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на котрого було складено протокол затримання, протокол за ст. 185 КУпАП, протокол за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП;

- поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, а саме злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно зі ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, враховуючи малозначність скоєного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (перебування на вулиці без документа, що посвідчує особу), оскільки таке не представляє великої небезпеки та не спричинило значної шкоди громадянам, будь-які суттєві негативні наслідки не наступили, суд вважає за можливе відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням, а провадження у справі в цій частині закрити.

Щодо накладення адміністративного стягнення за ст. 185 КУпАП, то суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247, 251, 256, 278 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (сто сімдесят гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Гринчак