Справа №461/7580/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Шевченківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення №56542746 від 03.10.2018 року, складеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Качмаром Ю.Ю., Фесик Юрій Йосипович не сплачує стягувачу ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої, згідно розрахунку, становить 147782,58 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою. Подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням його представника за кордоном. Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання та не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, так як клопотання не підтверджене належними та допустимими доказами. Окрім того, представником ОСОБА_1 уже неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою.

Суд вжив вичерпних заходів для належного та вчасного повідомлення учасників справи. Тому з врахуванням положень ст.268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

У протоколі №56542746 про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2018 року, складеному державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Качмаром Ю.Ю., при примусовому виконанні виконавчого провадження №56542746 з примусового виконання виконавчого листа № 2-772/07, виданого 04.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 з всіх видів заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 04.08.2003, та при виконанні виконавчого листа №2-3771/03, виданого 13.03.2009 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 15% з усіх видів заробітку, але не менше одного неподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 02.08.2006, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, що полягає у несплаті аліментів на навчання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сума заборгованості по несплаті аліментів станом на 03.10.2018 становить 147782,58 грн.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст. 183-1 КУпАП настає за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Підпунктом 5 пункту 1 розділу I Закону України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» главу 14 КУпАП доповнено статтею 183-1 такого змісту: «Стаття 183-1. Несплата аліментів. Несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин».

Закон України № 2234-VIII від 07.12.017 опубліковано 06 січня 2018 року в офіційному виданні газеті «Голос України» № 4, відповідно стаття 183-1 КУпАП набрала чинності 06 лютого 2018 року.

Оскільки цей Закон встановлює адміністративну відповідальність, то він зворотної дії в часі не має й поширює свою дію лише на правовідносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 06 лютого 2018 року.

З врахуванням диспозиції ст. 183-1 КУпАП дана норма може бути застосована до особи, яка допустила бездіяльність несплату аліментів за період після 06 лютого 2018 року і лише тоді, коли це призвело до заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 поставлено несплату аліментів на утримання дитини, яка станом на 03.10.2018 становить 147782,58 грн.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суті правопорушення, а саме: не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст. 183-1 КУпАП; не зазначено строку, протягом якого виникла заборгованість з несплати аліментів, та її розмір з врахуванням положень Закону України № 2234-VIII від 07.12.017.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2019 року матеріали протоколу №56542746 про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 повернуто Шевченківському відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області для належного оформлення. Однак недоліки допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу не були усунуті.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Отже, протокол складений неповно та неконкретно, що розцінюється судом як відсутність основного належного та допустимого доказу наявності складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 247, 283, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст. 294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до суду апеляційної інстанції через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя В.Є. Радченко