Справа № 487/663/20
Провадження № 3/487/556/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Сухаревич З.М., за участю: секретаря судового засідання Колісниченко В.М., прокурора Колос Є.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Миколаєва, громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює інженером з охорони праці у в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 21 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією: ОСОБА_1 12.04.2017 наказом № 36 Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 18.04.2017 переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. Відповідно до займаної посади вона є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». 28.10.2019 наказом № 69-о/с Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради ОСОБА_1 звільнено з посади, в цей же день вона отримала трудову книжку, а тому на підставі абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», п. 1 Розділу «Загальні питання» Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме не пізніше 28.10.2019. За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію перед звільненням 19.12.2019. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 раніше вже здійснювала подачу декларацій, тому вона знала про строки подання декларацій та вимоги фінансового контролю згідно Закону України «Про запобігання корупції», не мала жодних поважних причин порушення вимог своєчасного подання декларації перед звільненням з посади. Таким чином, згідно протоколу, 19.12.2019 ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та накласти на неї стягнення в межах санкції вказаної статті.

У судовому засіданні 03.03.2020 ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП не визнала та пояснила, що він дійсно невчасно подала декларацію, проте не навмисно, а у зв`язку з тим, що їй не було відомо про строк подання такої декларації. Перед звільненням вона була ознайомлена з положеннями ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», проте строків подання декларації перед звільненням їй ніхто не роз`яснював. Вона вважала, що декларацію слід подати до 01 квітня. У подальшому, після того, як співробітники поліції їй повідомили про обов`язок подати декларацію перед звільненням, вона зробила цифровий підпис, отримала довідку про доходи і подала декларацію. Просила врахувати, що вона є відповідальним працівником, про що свідчать: характеристика, подяки, подячні листи, та застосувати ст. 22 КУпАП.

У подальшому в судове засідання ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, долучити копії характеристики, виписки з газети, подячних листів, довідки в/ч НОМЕР_1 .

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 12.04.2017 наказом № 36 Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 18.04.2017 переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. Відповідно до займаної посади вона є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

У подальшому 28.10.2019 наказом № 69-о/с Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Цього ж дня ОСОБА_1 отримала трудову книжку

При цьому відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 за посадою станом на 28 жовтня 2019 року належала до суб`єктів, на яких поширювалася дія вказаного закону.

Частиною другою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції на час звільнення ОСОБА_1 ) визначалося, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ОСОБА_2 -шоту сторінки з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 декларацію перед звільненням подала 19.12.2019.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року (у редакції на час звільнення ОСОБА_1 ) декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням, яка була нею подана лише 19 грудня 2019 року, при цьому згідно вказаного вище Порядку вона мала бути подана нею не пізніше дня припинення трудової діяльності, тобто не пізніше 28 жовтня 2019 року.

Диспозицією частини першої статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено,що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення необхідно встановити наявність в її діях сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак правопорушення, зокрема й наявність вини у формі умислу або необережності.

Згідно роз`яснень ВССУ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі порушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 49 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

НАЗК перевіряє факт подання відповідно до цього Закону декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, НАЗК письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», яка, визначаючи обов`язок подавати відповідну декларацію перед звільненням, не містила жодної інформації щодо строків подання такої декларації.

При цьому, з положеннями будь-яких інших підзаконних актів, зокрема роз`яснень, рішень Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК), її ніхто не знайомив і строків подання декларації перед звільненням не роз`яснював.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_1 повідомлення НАЗК про факт неподання декларації.

У подальшому, після виклику до поліції у зв`язку з проведенням перевірки дотримання строків подання декларацій, яка згідно матеріалів, доданих до протоколу, здійснювалася протягом грудня 2019, ОСОБА_1 19 грудня 2019 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільнення.

Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням) було зумовлене необізнаністю останньої про строки її подання. Це у свою чергу вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 такого обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП як вина у формі прямого чи непрямого умислу.

Доказів протилежного суду не надано.

Аналогічна правова позиція стосовно відсутності умислу на неподання декларації перед звільненням у випадку, якщо особа не була ознайомлення зі строками подання такої декларації, міститься у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року, винесеній у справі №200/18903/17.

За таких обставин, враховуючи відсутність вини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 172-6 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 172-6, 221, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в діянні останньої складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: З.М. Сухаревич