Справа № 467/321/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,-

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 09 березня 2020 року о 20 год. 00 хв. на вул. А. Олійника в м. Борзна Чернігівської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д/н л НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 09 березня 2020 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108, д/н л НОМЕР_1 на вул. А. Олійника в м. Борзна Чернігівської області, не обрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив виїзд на узбіччя та наїзд на електроопору, тим самим спричинивши пошкодження транспортного засобу, належного ОСОБА_2 .

Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ураховуючи положення ст. 251 КУпАП щодо доказів та встановивши обставини, які регламентовані ст. 280 цього ж Кодексу, тобто ті, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття не повідомляв, будь яких заяв чи то клопотань, у тому числі й про відкладення розгляду справи, до суду не направляв.

За таких обставин, суд, виходячи із норми ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, ураховуючи, що участь особи при розгляді такого роду справи не є обов`язковою, вважає за можливе розглянути матеріали у відсутність ОСОБА_1 .

Тож, за таких обставин, у ракурсі вимог ст. 280 КУпАП, суд, виходив із такого.

Зокрема, відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність же за ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, порядок огляду, тобто, виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Зокрема, згідно п.2 Розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п.6 Розділу 2 Інструкції).

Відповідно ж до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Та у цьому випадку суд установив, що ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Це, зокрема, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №003429 від 09 березня 2020 року, який підписаний ОСОБА_1 і містить його письмові пояснення, у тому числі, й щодо факту керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який передбачений п.10 розділу ІІ Інструкції, письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09 березня 2020 року, суть яких повністю кореспондується з відомостями, відображеними у протоколі про адміністративне правопорушення та іншими доданими до нього матеріалами, зокрема, щодо використання спеціального технічного засобу газоаналізатору «Алкофор 505» ( свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 66 від 21 січня 2021 року додане до протоколу).

Так, згідно даних тестування на алкоголь, що доданий до протоколу, результати тесту ОСОБА_1 становлять 1,393 %.

А згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Стосовно вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то воно підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №003428 від 09 березня 2020 року та доданої до нього схемою місця ДТП, із якої слідує інформація про наявність пошкоджень транспортного засобу, який згідно протоколу про адміністративне правопорушення не належить ОСОБА_1 .

При цьому, письмові пояснення ОСОБА_1 щодо події із ознаками ст. 124 КУпАП, то вони повністю кореспондуються із даними протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП.

До того, із сукупності досліджених доказів простежуються причинний зв`язок між порушенням з боку ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України на наслідками, що настали внаслідок такого порушення, у виді пошкодження транспортного засобу, який не належить особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тож, усі надані суду докази, у їх сукупності, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у справі, як то, щодо часу, місця, способу та наслідків вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, суд сприймає їх як належні, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а також допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи в результаті істотного порушення конституційних прав особи немає.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, як учасник дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, який його не належить та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, крім цього, ураховував практику Європейського суду з прав людини, зокрема, його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених судом.

При накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, як то, характер вчинених правопорушень, зокрема, підвищений ступінь їх суспільної небезпеки та наслідки, що настали, зокрема, у виді пошкодження транспортного засобу, особу порушника, який, згідно відомостей у справі, не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, посвідчення водія не отримував, однак, керував транспортним засобом, ступінь його вини, та не убачає, в розумінні ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують

відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення згідно санкцій ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які за своїм видом і розміром будуть справедливими, відповідатимуть характеру вчинених правопорушень, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

При цьому, матеріали справи містять у собі дані про те, що ОСОБА_1 не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а тому стягнення на нього належить накласти як на іншу особу, а не як на водія, тобто без позбавлення права керування транспортними засобами.

За такого, суд позбавлений можливості вирішити питання про можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ст. 124 КУпАП.

До того, ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинив два правопорушення, справи про які одночасно розглядаються один і тим же складом суду, то їх слід об`єднати в одне провадження, а стягнення накласти за правилами ч.2 ст. 36 КУпАП в межах санкції, установленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених, яким у даному випадку, є правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, за умови накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із нього належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить 420,40 коп. ( ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення № 467/321/20 (провадження 3-467/131/20) та справу про адміністративне правопорушення № 467/323/20 (провадження №3/467/132/20) об`єднати в одне провадження, присвоївши йому єдиний унікальний номер справи 467/321/20 і номер провадження 3/467/131/20.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення:

-за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 340 (триста сорок ) грн. 00 коп.;

-за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

В силу ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1

адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Суддя І.В. Явіца