Справа № 592/3230/20
Провадження № 3/592/642/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Косолап Марина Миколаївна, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 09.09.2005 Ковпаківським ВМ СМВ УМВС України в Сумській області,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 322099 від 28.02.2020 ОСОБА_1 ставиться за провину те, що 15.02.2020 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив діяння передбачене частиною 1 статті 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою в бік колишньої дружини ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що 15.02.2020 прийшов до колишньої дружини додому, хотів подарувати їй розу та побачити дитину, був тверезим. Колишня дружина двері не відчинила і вони спілкувалися з нею крізь двері. Він стукав у двері, але не сильно, хотів, щоб вона відчинила. Спілкувався спокійно, не кричав, нецензурною лайкою не виражався, але колишня дружина викликала поліцію. На її виклик приїхав патруль і тоді вона відчинила двері, але він в квартиру так і не заходив.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні 24.03.2020 суду пояснила, що 15.02.2020 її колишній чоловік прийшов до неї додому близько 13 год. 00 хв. та почав стукати у двері, просив, щоб вона його пустила. Але вона його не пускала, оскільки 25.01.2020 між ними відбувся конфлікт в ході якого він її штовхнув та забрав телефон, щоб вона не могла викликати поліцію. Вона боялась за своє здоров`я та дітей, злякалась, казала йому щоб він пішов, але він продовжував настирно та сильно стукати у двері, тому вона вирішила викликати поліцію. Зазначила, що заяву до поліції писала 17.02.2020 у якій вказувала на події, які відбувались 25.02.2020 та 15.02.2020. Вказувала, що 15.02.2020 ОСОБА_1 фізичної сили не застосовував, нецензурною лайкою не виражався та не погрожував їй, казав, що виб`є двері.

Дільничний офіцер поліції Сумського відділу поліції ОСОБА_3 , допитаний у якості свідка, суду пояснив, що 15.02.2020 за викликом потерпілої він не виїжджав. Потерпіла звернулась до Сумського відділу поліції із заявою 17.02.2020 та на підставі її письмових пояснень він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідка, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

У розумінні статей 8, 256, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Частина 1 статті 173 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», далі - Закон).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя.

Судом встановлено наступні обставини.

17.02.2020 о 17:41 год. ДОП Сумського ВП ст. лейтенант поліції Сікорська Т.М. за зверненням ОСОБА_2 склала Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію у якому відображено, що потерпіла просить прийняти міри відносно її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 25.01.2020 та 15.02.2020 прийшов за місцем її проживання та вчинив відносно неї домашнє насильство в сім`ї, а саме ображав різними непристойними словами, виражався в її бік нецензурною лайкою, застосовував відносно неї фізичну силу.

У письмових поясненнях від 17.02.2020 ОСОБА_2 зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 прийшов за місцем її проживання 25.01.2020 в стані алкогольного сп`яніння, вона його впустила до себе в квартиру і він з нею вчинив сімейну сварку під час якої її в словесній формі ображав різними непристойними словами, ображав словами нецензурної лайки, спілкувався на підвищених тонах в присутності їхніх спільних дітей. Під час конфлікту він її штовхнув у плече і вона впала та вдарилась спиною. 15.02.2020 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 прийшов за місцем її проживання без її запрошення. Вона його не впускала, хоча знаходилась вдома, він гучно стукав у вхідні дерев`яні двері, порушував громадський порядок, в словесній формі погрожував виламати вхідні двері щоб зайти. На її прохання не приходити за місцем її проживання ОСОБА_1 не реагує.

З дослідженої у судовому засіданні електронної картки 102 з «Інформаційного порталу Національної поліції України» від 15.02.2020 вбачається, що 15.02.2020 о 13:10 год. від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що 15.02.2020 о 13:09 год. за адресою: АДРЕСА_2 колишній чоловік ОСОБА_1 стукає в двері до заявниці, лякає неповнолітніх дітей. Ситуація відбувається не вперше.

Аналогічні обставини повідомляла ОСОБА_2 здійснюючи виклик 15.02.2020 на лінію 102, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні звукозаписом розмов за викликом ОСОБА_2 , який мав місце 15.02.2020.

З рапорту інспектора управління патрульної поліції в Сумській області Кісіленко від 15.02.2020 вбачається, що прибувши на місце події було виявлено заявницю, яка повідомила, що її колишній чоловік стукав у двері. Було опитано учасників події та сусідів, які стали свідками обставин. Наступні повідомили, що чоловік ніяких протиправних дій не вчиняв та постукавши у двері для того щоб подарувати квіти, на місці події виявлено квіти. На заявницю складено протокол за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність адміністративного правопорушення та винність особи в його вчиненні, зокрема матеріалами справи не підтверджено вчинення ОСОБА_1 15.02.2020 умисних дій психологічного характеру, що полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою в бік колишньої дружини.

З урахуванням положень частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення зазначених норм закону протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 28.02.2020, в той час як ОСОБА_2 звернулась з заявою до Сумського відділу поліції 17.02.2020, а події, які стали підставами для складання протоколу мали місце 15.02.2020.

Доказів на підтвердження того, що у поліцейського були складнощі з виявленням особи, яка вчинила правопорушення матеріали справи не містять.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАБ № 322099 від 28.02.2020 не може бути допустимим доказом у справі та не може бути прийнятий судом.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь.

Проаналізувавши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 1 статті 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б підпадали під ознаки дій психологічного характеру щодо ОСОБА_2 за обставин викладених у протоколі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі, що є предметом розгляду.

З огляду на викладене, оскільки будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення матеріали справи не містять, то вважаю за необхідне на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити відносно нього провадження в справі.

Керуючись частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 статті 247, пунктом 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М. Косолап