Справа № 946/6434/20
Провадження № 3/946/2046/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2020 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу з організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 04.10.2020 року о 23 годині 35 хвилини водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswageеn Tiguan» державний номер НОМЕР_1 по проспекту Миру, 2 в м. Ізмаїлі Одеської області, під час об`їзду припаркованого автомобілю марки «ВАЗ-21114» державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього, в порушення п.2.10 «а» ПДР ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Крім того, 04.10.2020 року о 23 годині 42 хвилини водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswageеn Tiguan» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Шевченка в м. Ізмаїлі Одеської області у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря та підтверджується висновком медичного закладу №57 від 05.10.2020 року.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколів автоматичного розподілу справ між суддями від 06.10.2020 року, справи №№946/6434/20, 946/6435/20 та 946/6437/20 передані на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.5, 18, 30).

2.2. 11.12.2020 року постановою судді матеріали справ за №№946/6434/20, 946/6435/20 та 946/6437/20 об`єднанні до одного провадження, якому привласнений номер №946/6434/20.

2.3. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.4. У судове засідання, призначене на «09» годину «00» хвилин 27.10.2020 року ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим, не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання захисника Щербакова С.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку з укладенням договору про надання правової допомоги та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, підготовкою заперечень та витребування необхідних доказів (а.с.6, 19, 31).

У судове засідання, призначене на «11» годину «30» хвилин 10.11.2020 року ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим, не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання захисника Щербакова С.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку з терміновим виїздом за межі м. Ізмаїла за сімейними обставинами (хвороба близького родича) (а.с.24).

У судове засідання, призначене на «13» годину «00» хвилин 02.12.2020 року ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим, не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання захисника Щербакова С.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (а.с.12, 26, 37).

2.5. У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування правової позиції пояснили, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На той час він балотувався у місцеві депутати та мав 05.10.2020 року о 08 годині їхати до міста Одеси за агітаційними матеріалами. Оскільки в сім`ї ОСОБА_1 було свято і він вживав алкогольні напої, він попросив свого товариша ОСОБА_2 звозити його до м. Одеси, а на передодні у вечорі з`їздити заправити автомобіль та отримати грошові кошти. ОСОБА_2 на пропозицію ОСОБА_1 погодився та на час зупинки працівниками патрульної поліції саме він знаходився за кермом. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 також за кермом не знаходився. Звернув увагу, що схема місця ДТП складалася вже після затримання ОСОБА_1 . Відповідних підписів учасників ДТП схема не містить. Відео фіксація є уривчастою та не відповідає вимогам інструкції. Відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відбулось, транспортний засіб не затримувався.

ІІІ. Релеванті джерела права та акти їх застосування

3.1. Конституція України

Стаття 62. […] Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 129. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права […].

3.2. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року за №1402-VІІІ

Стаття 6. Незалежність судів

1. […] Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Стаття 7. Право на справедливий суд

1. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом […].

3. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

3.3. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року за №3477-ІV

Конвенція Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Стаття 17. Застосування судами Конвенції та практики Суду

1. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

3.4. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП).

Стаття 7. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом […].

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 122-4. Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Стаття 124. Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (із змінами, внесеними Законом України від 17.06.2020 року за №720-ІХ, опублікованими в Єдиному державному реєстру нормативних актів)

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції […] - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.5. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2019 року за №46 (далі ПДР).

Пункт 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пункт 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

3.6. Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 (надалі Інструкція №1026).

Розділ ІІ. Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів

5. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

ІV Оцінка судді

4.1. Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла такого висновку.

4.2. Принцип 7 Рекомендації No R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.

4.3. Переглянувши відеозапис IMG_20201005_093620_303.mp4, який міститься на долученому до матеріалів справи оптичному диску, суддею встановлено, що автомобіль марки «Volkswageеn Tiguan» державний номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. При цьому, водія, який керував вказаним транспортним засобом, встановити не уявляється можливим.

На інших чотирьох відеозаписах з нагрудної камери працівника патрульної поліції зафіксована процедура оформлення матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

4.4. Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаним у судовому засіданні надав пояснення про те, що увечері 04.10.2020 року йому зателефонував товариш на ім`я ОСОБА_3 та попросив приїхати, щоб з`їздити заправити авто, а зранку поїхати до м. Одеси по справах. ОСОБА_3 знаходився у стані сп`яніння, а тому не міг сісти за кермо. Коли він під`їхав до будинку, в якому проживає ОСОБА_3 , він побачив у дворі заведений автомобіль, біля якого стояв ОСОБА_3 . Він сів за кермо і вони поїхали в напрямку автозаправки «Окко». Керуючи автомобілем, будь-яких транспортних засобів, які були припарковані у дворі, він не зачіпав. Біля магазину «Корона», працівники поліції увімкнули проблискові маячки, у зв`язку з чим, він зупинив автомобіль. ОСОБА_3 сказав йому сидіти за кермом, а сам вийшов розібратися щодо причини зупинки транспортного засобу. Через декілька хвилин до нього підійшов працівник патрульної поліції та попросив надати документи, що він і зробив. Після цього він вийшов з автомобілю та пересів у патрульний автомобіль, де просидів близько п`яти хвилин. Щодо причини зупинки транспортного засобу працівник патрульної поліції пояснив, що під час руху на автомобілі не працювали габарити і вони їхали без світла. Він пояснив, що транспортний засіб належить його товаришеві. Коли вони вийшли з патрульного автомобілю, ОСОБА_4 та інших працівників патрульної поліції на місці вже не було. Машина була зачинена. Він постояв біля припаркованого автомобілю близько 15 хвилин та поїхав додому. Близько о 02 годині ОСОБА_3 зателефонував йому та перепитав, чи поїде він з ним до м. Одеси, на що він відповів позитивно.

4.5. Інспектор роти з обслуговування в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_5 , поліцейський роти з обслуговування в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ОСОБА_6 та інспектор роти з обслуговування в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Самовяну Г.Д., які складали матеріали про адміністративні правопорушення, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.44, 45), у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

4.6. ОСОБА_7 , який повідомив за номером «102» про те, що автомобіль його сусіда марки «ВАЗ-21114» державний номерний знак НОМЕР_2 вдарив водій автомобілю марки «Volkswageеn» срібного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , сповістити про дату, час та місце розгляду справи не уявилося можливим, оскільки за номером телефону, зазначеним у рапорті, з`єднання з абонентом немає (а.с.17, 46).

4.7. Вирішуючи питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, суддя виходить з такого.

4.8. Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу вказаного адміністративного правопорушення полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

4.9. Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

4.10. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

4.11. Крім того, Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст.130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

4.12. Таким чином, знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, а тим більше, на пасажирському сидінні, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

4.13. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

4.14. Надані суду відеозаписи не відповідають вимогам п.5 Інструкції №1026, оскільки не є безперервними і не фіксують всього періоду з моменту вчинення правопорушення та закінчуючи оформленням матеріалів про адміністративне правопорушення.

4.15. Також, надані на розгляд суду матеріали справи не містять будь-яких даних про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також вилучення у нього посвідчення водія, що у взаємозв`язку з викладеним вище викликає у судді обґрунтовані сумніви щодо дійсного керування зазначеною особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

4.16. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.17. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, всі сумніви в даному випадку суддя у відповідності до ст.62 Конституції України трактує на його користь, та, відповідно, приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

4.18. За вказаних обставин, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

4.19. Вирішуючи питання чи були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП, та чи винний ОСОБА_1 в їх вчиненні, суддя виходить з такого.

4.20. Одним з важливих елементів презумпції невинуватості полягає в забороні покладати тягар доказування на обвинуваченого. Будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого.

Обвинувачений не повинен доказувати свою невинність, або менший ступінь вини, або обставини, які виключають його відповідальність; саме органи обвинувачення повинні довести його вину в інкримінованому злочині.

Наряду з цим, частина 2 статті 6 Конвенції допускає існування в національному законодавстві презумпцій, які переносять тягар доказування невинуватості на обвинуваченого, якщо це обмежено «розумними гарантіями, які враховують важливість того, що поставлено на карту для обвинуваченого, та забезпечують його право на захист». Тобто, чи була у обвинуваченого можливість ефективно захищатися та спростовувати існування інкримінованих фактів, які презюмуються.

Однак, фактичні презумпції не повинні бути сформульовані надмірно широко та невиправдано прирівнюватися до презумпції вини. Цей аспект встановлює доволі строгі рамки перенесення тягаря доказування та забороняє, наприклад, робити висновок на підставі мовчання обвинуваченого через відсутність інших достатньо вагомих доказів його причетності до злочину.

При застосуванні кримінально-правових презумпцій має дотримуватися баланс між становищем заявника та правами сторони захисту; тобто використані засоби мають бути пропорційними до легітимної мети, якої треба досягти.

Отже, презумпція права і факту не заборонені, якщо вони пропорційні законній меті.

4.21. Таким чином, при вирішенні питання відносно відповідності перенесення тягаря доказування, необхідно переконатися в законній меті такого перенесення та його пропорційності цій меті. Крім того, обвинувачений повинен мати достатньо можливостей захистити себе від несправедливого засудження. Строгість покарання також може бути фактором, який необхідно прийняти до уваги.

4.22. Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, власником автомобілю марки «Volkswageеn Tiguan» державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (а.с.1, 15, 29).

4.23. Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що коли він під`їхав у двір будинку №2 по проспекту Миру в м. Ізмаїлі, де сталася дорожньо-транспортна пригода, ОСОБА_1 стояв біля автомобілю марки «Volkswageеn Tiguan» державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому працював двигун.

4.24. Згідно з рапортом інспектора з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Кавріна М.Д., 05.10.2020 року близько о 00 годин 01 хв. було отримано виклик від чергового служби «102» про те, що за повідомленням ОСОБА_7 , водій автомобілю марки «Volkswageеn» срібного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 вдарив автомобіль його сусіда марки «ВАЗ-21114» державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.17).

4.25. Переносячи тягар доказування на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя виходить з того, що законна мета в даному випадку полягає в ефективному забезпеченні безпеки дорожнього руху та створені умов, при яких порушення правил не залишиться без покарання в тих випадках, коли неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом.

4.26. Відтак, враховуючи, що покладення обов`язку на власника автомобілю взяти на себе відповідальність за наслідки свого рішення довіряти керування іншій особі не суперечить частині 2 статті 6 Конвенції, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів із заявою про незаконне заволодіння його транспортним засобом, а також беручи до уваги, що останній не спростував факти дорожньо-транспортної пригоди, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та винність у вчиненні вказаних правопорушень, суддя дійшла до висновку про те, що винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, повністю підтверджується зібраними по справі доказами.

4.27. Приймаючи до уваги характер правопорушень, ступінь вини, майновий стан та особу правопорушника, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя доходить до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

V. Судові витрати

5.1. На підставі ч.1 ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст.23, 40-1, 130, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням положень ст.36 КУпАП, піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.І.Бальжик