ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/243/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. смт Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Іщенко І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 ,

керівника (голови ліквідаційної комісії) ТОВ «Фатторія»,

за скоєння адміністративного правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу № 46/33-07 від 11.02.2020 року ОСОБА_2 вчинила правопорушення: неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян. Порушено р. ІІІ п. 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», (форма № 1ДФ) затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, як неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти факту правопорушення, однак пояснила, що звіт до податкової інспекції за встановленою формою був поданий вчасно, але порушення допущене внаслідок механічної помилки в програмі.

Заслухавши ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

В протоколі не розкритий змість адміністративного правопорушення, не вказаний час, місце вчинення та суть адміністративного правопорушення ст. 163-4 ч. 1 КупАП, а тільки перелічені пункти нормативного законодавства, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-4 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

З диспозиції зазначеної статті вбачається, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України. Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, так як при оцінці доказів суд має вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які б виключати б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення ст. 163-4 ч.1 КУпАП , тобто яке саме порушення порядку ведення податкового обліку було допущено та які наслідки наступили при його здійсненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи неповноту даних про адміністративне правопорушення, суд вважає в матеріалах справи відсутні достатні і беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення по ст. 163-4 ч.1 КУпАП, а тому у суду немає ніяких підстав вважати, що ОСОБА_2 порушила закон.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються при визначенні відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.4 КУпАП не доведена, вина ОСОБА_2 не встановлена, суд не вбачає в її діях складу адміністративного правопорушення за ст. 163-4 ч.1 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 9, 62 Конституції України, ст. ст. 36, 163-1, 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-4 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. М. Іщенко