1Справа № 335/3342/20 3/335/891/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши адміністративний матеріал, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

21.04.2020 на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений ДОП Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Мельниченком О.О., у відношенні ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, в якому вказано, що 06.04.2020, о 18 год. 20 хв., ОСОБА_2 , знаходячись в громадському місті, на пляжі біля кафе-бару «Атмосфера», за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, буд. 80, перебував без засобів індивідуального захисту та документів, що посвідчують особу, чим порушив розділ 2, п.п. 1, 5, 16 Постанови Кабінету міністрів України №255 від 02.04.2020 та ст. 29 Закону України «Про захист населення, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_2 , у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у день та час зазначені в протоколі він дійсно перебував на пляжі, де був взагалі сам, маска була у нього при собі, однак він її зняв, оскільки поруч людей не було. Крім того, паспорт громадянина України він загубив, та наразі займається його відновленням, у нього наявна лише копія втраченого паспорту громадянина України, інших документів, які посвідчують особу у нього не має.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується порушення підпунктів 1, 5, 16 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 255, що полягало у перебуванні в громадському місці без засобів індивідуального захисту та документів, що посвідчують особу.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 255, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, зокрема підпунктами 1, 5, 16 пункту 2, до 24 квітня 2020 року заборонено:

-з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно;

-відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності;

-перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Суддя, вважає за доцільне вказати, що у протоколі про адміністративне правопорушення, посадова особа яка його складала, повинна була зазначити, які порушення правил щодо карантину, визначені саме постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 з подальшими змінами та доповненнями, допустив ОСОБА_2 .

Разом, із тим посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , як на підставу порушення останнім правил карантину послалася на Постановою Кабінету Міністрів України № 255 від 02.04.2020, якою лише внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211.

Щодо перебування ОСОБА_1 у громадському місці, а саме на пляжі без засобів індивідуального захисту, то у національному законодавстві термін «громадське місце» визначений Законом України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Відповідно до вказаного закону, громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Органами місцевої влади м. Запоріжжя перелік громадських місць не затверджений, така інформація відсутня на офіційних сайтах виконавчої влади.

Крім того, на Урядовому порталі Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади України 04 квітня 2020 року Департаментом комунікацій Секретаріату Кабінету Міністрів України опубліковано роз`яснення до постанови КМУ від 11.03.2020 № 211.

Зокрема, в даному роз`ясненні міститься наступне визначення: громадське місце - це частина будь-якої споруди, яка доступна або відкрита для населення, в тому числі за плату (під`їзди, підземні переходи, стадіони; парки, сквери, дитячі майданчики, стадіони, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше).

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів про те, що зазначене в протоколі місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме пляж біля кафе-бару «Атмосфера», за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, буд. 80, яке інкримінується ОСОБА_1 , є громадським місцем, перебування в якому без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, заборонено Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з подальшими змінами та доповненнями).

Доданий рапорт ДОП Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, та належним чином не засвідчена ксерокопія фотознімку на якому зображений ОСОБА_2 , не можуть бути єдиними доказами факту правопорушення, оскільки вони лише свідчать про перебування ОСОБА_1 на вулиці без маски, проте не підтверджують, що він перебував у громадському місці

Щодо перебування ОСОБА_1 без документів, що посвідчують особу, то суддя зазначає наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, з пояснень ОСОБА_1 , у нього станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і на день розгляду справи, відсутній будь-який документ, що посвідчує особу, в тому числі паспорт громадянина України, оскільки він його загубив, та на теперішній час займається його відновленням.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, особа ОСОБА_1 встановлена на підставі копії паспорту громадянина України, оригінал якого останній втратив.

Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця.

Таким чином, встановлення особи з копії паспорту громадянина України не передбачена діючим законодавством України.

Тобто, при складанні протоколу належним чином не була встановлена особа правопорушника ОСОБА_1 .

Крім того, на переконання судді, заборона перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, не досягає мети, зазначеної в постанові № 211 щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наявність чи відсутність у особи документів, що посвідчують її особу, жодним чином не впливають на швидкість поширення хвороби серед населення.

На думку суду, перебування ОСОБА_1 на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, не несе суспільної небезпечності у вигляді посягання на громадський порядок, власність, права і свободи інших громадян, зокрема на їх здоров`я чи життя, на встановлений порядок управління.

Крім того, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за перебування на вулиці без документів, що посвідчують особу, слід встановити, що такі документи є в наявності у особи, відносно якої складається протокол. Разом з тим, матеріали справи, не містять доказів, що ОСОБА_2 має у своєму розпорядженні будь-який документ, який посвідчує його особу, та він навмисно не виконав вимоги постанови КМУ № 211 від 11.03.2020

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 допустив порушення, передбачене підпунктами 1, 5, 16 пункту 2 постанови КМУ № 255 від 02.04.2020, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, доходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити через відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44-3, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя К.В. Гашук