Справа № 137/69/20
Провадження № 33/801/214/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2020 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,

за участю ОСОБА_1 та її захисника адвоката Мацюка О.І., прокурора Клим`юка Р.І.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мацюка Олександра Івановича на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , будучи згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП правопорушення.
Не погоджуючись з такою постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Мацюк О.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами декларування - є особи, зазначені у пункту 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону, інші особи, зобов`язані подавати декларації відповідно до цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, була зобов`язана подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави за період неохоплений попередніми деклараціями, включаючи останній день такого періоду, тобто ОСОБА_1 мала подати декларацію 09.09.2019 року до 23:59 год.
У порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 подала декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування 08 жовтня 2019 року о 16:10, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а. с. 26).
Тобто, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з цим заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні постанови не дотримався вимог ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.
Отже, датою виявлення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, слід вважати день виявлення уповноваженим органом несвоєчасне, без поважних причин, подання декларації перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 19 перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 19 відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу, а також Національне агентство у випадках, визначених Законом, перевіряє факт подання декларацій у такі строки:
1) декларації суб`єктів декларування, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, упродовж п`яти робочих днів з дня такого припинення; якщо припинення зазначеної діяльності відбулося з ініціативи керівника органу, в якому працював суб`єкт декларування, упродовж п`яти робочих днів після спливання строку у двадцять робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення;
Протокол про адміністративне правопорушення №11 відносно ОСОБА_1 складено 14 січня 2020 року.
Апеляційний суд не може погодитись з твердженням у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 11від 14 січня 2020 року, про те що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата складання протоколу так як на момент його складання зібрані необхідні докази, що в сукупності і свідчать про ознаки правопорушення, оскільки датою виявлення правопорушення є дата моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій, яка очевидно передувала збиранню необхідних доказів в результаті чого в решті і складений відповідний протокол.
З матеріалів справи вбачається, що декларація суб`єкту декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 на офіційний сайт НАЗК подала 08 жовтня 2019 року о 16:10 год, отже ця дата і є днем виявлення адміністративного правопорушення, оскільки НАЗК встановлено несвоєчасне подання декларації.
Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП судом постановлено 24 лютого 2020 року.
Враховуючи, що про факт несвоєчасного подання декларації отримано Національним агентством з питань запобігання корупції 08 жовтня 2019 року, то днем виявлення адміністративного правопорушення є саме 08 жовтня 2019 року, а не день складення протоколу 24 січня 2020 року.
На момент прийняття рішення судом першої інстанції в даній адміністративній справі строки, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП, закінчилися.
Матеріали справи взагалі не містять ніяких відомостей про день виявлення адміністративного правопорушення працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України.
Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Суд першої інстанції не встановив день виявлення адміністративного правопорушення, і продовжив дослідження наявних в матеріалах справи доказів, надавши їм оцінку, та встановив винуватість ОСОБА_1 .
З урахуванням того, що закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, і суд першої інстанції, і суд апеляційної інстанції позбавлені процесуальної можливості досліджувати докази та встановлювати обставини справи, а також виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення.
Приписи ст. 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити справу і не вирішувати жодних інших питань.
Доводи апеляційної скарги щодо закриття справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними, оскільки при закритті провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КпАП України суд позбавлений можливості встановлювати вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З врахуванням викладеного та виходячи з положень статті 38, пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП, скасовує постанову суду, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права та приймає нову постанову про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
На підставі вище зазначеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Мацюка Олександра Івановича підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню.
Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мацюка Олександра Івановича задовольнити частково.
Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2020 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду: В.П. Рибчинський