ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 Справа №607/16139/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення , що надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяннки України, уродженки м. Золочів Львівської області, мешканки АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 неналежно виховує свою неповнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 22 серпня 2020 року близько 20 години неповнолітня ОСОБА_2 біля нічного клубу «Алюр» на проспекті Злуки, 45 у м. Тернополі розпивала слабоалкогольний напій «Рево» міцністю 8,5 промілле. Таким чином ОСОБА_1 порушила вимоги статті 150 Сімейного кодексу України, за що передбачена відповідальність за 2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належно сповіщеною у судове засідання не прибула, з невідомих на те суду причин .

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» , в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 ст. 6 Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У цьому контексті слід зазначити, що судом було вжито всіх передбачених законом заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи на шляхом направлення на її адресу судової повістки. Однак ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, особисто отримавши 15 вересня 2020 року копію протоколу про адмінпорушення серії АПР18 № 717651 , не цікавилася провадженням у своїй справі.

Такі дії ОСОБА_1 на думку суду, містять зловживання своїм процесуальним правом .

Беручи до уваги викладене, розгляд даної справи слід повести за відсутності ОСОБА_1 на підставі частини 1 ст. 268 КУПАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме : даними наявними у протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 № 717651 від 15 вересня 2020 року ; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 23 серпня 2020 року; постановою від 23 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ; копією Свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перелік базових та фундаментальних обов`язків батьків щодо виховання дітей визначений Сімейним кодексом України.

Так, статтею 150 цього кодексу встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Окрім цього, статтею 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють; втягнення у злочинну діяльність, залучення до вживання алкоголю, наркотичних засобів і психотропних речовин; залучення до екстремістських релігійних психокультових угруповань та течій, використання її для створення та розповсюдження порнографічних матеріалів, примушування до проституції, жебрацтва, бродяжництва, втягнення до азартних ігор тощо. Держава через органи опіки і піклування, служби у справах дітей, центри соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кол-центр з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей у порядку, встановленому законодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки для розгляду до відповідних уповноважених законом органів для проведення розслідування і вжиття заходів щодо припинення насильства. Дитина вправі особисто звернутися до органу опіки та піклування, служби у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, інших уповноважених органів за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів. Розголошення чи публікація будь-якої інформації про дитину, що може заподіяти їй шкоду, без згоди законного представника дитини забороняється. Процедура розгляду скарг дітей на порушення їх прав і свобод, домашнє насильство та інші прояви жорстокого поводження з дитиною встановлюється законодавством.

За вказаних обставин суддя приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення .

Разом із тим згідно із вимогами статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

За таких обставин відповідно до вимог частин 2 та 5 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на час розгляду справи про адміністративне правопорушення сплинув.

Згідно із вимогами п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наведених підстав, суд приходить до висновку про те , що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає до закриття, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 33, 38, 184, 221, 276, 277, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка