ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020 Справа №607/6604/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, має неповнолітню дитину,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №532035 від 18 квітня 2020 року, 18 квітня 2020 року о 19 годині 20 хвилин громадянин ОСОБА_1 переміщався в парку «Топільче» у м. Тернополі групою осіб у кількості чотирьох осіб з громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також не мав при собі документа, що посвідчує особу, громадянство чи її спеціальний статус, чим порушив вимоги п.п. 2, 5, 16 п. 2 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 в редакції Постанови КМУ від 02 квітня 2020 року №255.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що 18 квітня 2020 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 йшов у справах у мікрорайон «Дружба», проходячи через парк «Топільче» у м. Тернополі. Рухаючись через парк, вони зустріли двох раніше невідомих йому осіб, знайомих ОСОБА_4 , які привітались до них, зберігаючи дистанцію. В цей час до них раптово підійшли працівники поліції, оточили їх та звинуватили в порушенні правил карантину. Документів, які посвідчують особу, він не мав, але мав збережену фотокопію паспорта у своєму мобільному телефоні. ОСОБА_1 визнав, що він дійсно проходив через парк, але не групою осіб у складі 4-х чоловік, як це зазначено в протоколі, а лише удвох із ОСОБА_4 , і дійсно не мав при собі документів, окрім фотокопії паспорта в телефоні. Саме у допущенні цих порушень він щиро розкаюється, і просить його не карати за це, врахувавши, що в парку він не гуляв, не відпочивав, а всього лиш проходив через територію парку, йдучи у справах, при цьому він мав копію документа, який посвідчує його особу, зокрема фотокопію паспорта в телефоні.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається з рапорту солдата ОСОБА_6 , 18 квітня 2020 року близько 19 год. 20 хв. під час патрулювання парку «Топільче» було виявлено групу невідомих осіб, які порушували карантинні заходи. Після перевірки документів було встановлено, що вказані особи це ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . На місце події було викликано працівників патрульної поліції. У вказаному рапорті не зазначено, групу у складі скількох осіб було виявлено, та які саме заходи карантину ці особи порушували. Не зазначено також, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , особи яких установлено після перевірки документів, усі четверо, переміщались разом. У рапорті зазначається про те, що вказаних у ньому осіб було встановлено під час перевірки документів, а в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 перебував без документів, що посвідчують особу, громадянство чи її спеціальний статус.

Таким чином обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ГП №532035 від 18 квітня 2020 року, та обставини, викладені у рапорті солдата ОСОБА_6 , не повністю узгоджуються між собою.

З електронного рапорту убачається, що 18 квітня 2020 року о 19 год. 44 хв. надійшло повідомлення працівника НГУ наряду «Гавань 527» Гнатейко про те, що 18 квітня 2020 року близько 19 год. 30 хв. в ході патрулювання в м. Тернополі у парку «Топільче» були виявлені ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , які перебували в громадському місці, не дотримуючись правил карантину. Із указаного рапорту не вбачається, які саме правила карантину порушували ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , а також не зазначено, що вони усі разом, учотирьох, переміщались парком.

Із відеоматеріалів на CD-диску, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що під час перевірки документів громадянина ОСОБА_1 в м. Тернополі у парку «Топільче» працівниками поліції було встановлено, що він не мав при собі документу, який посвідчує особу, громадянство чи її спеціальний статус. Однак, на вказаних відеоматеріалах не зафіксовано, що ОСОБА_1 переміщався парком групою у складі більше 2 осіб.

Також до матеріалів справи долучені копії протоколів про адміністративне правопорушення, складених щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 за ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як убачається з протоколу серії ГП №532035 від 18 квітня 2020 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2, 5, 16 п. 2 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 в редакції Постанови КМУ від 02 квітня 2020 року №255.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року в редакції Постанови КМУ № № 255 від 02.04.2020р. (яка набрала чинності 04.04.2020р.) заборонено з 6 квітня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, крім випадків службової необхідності та супроводження осіб, які не досягли 14 років, батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, іншими особами відповідно до закону або повнолітніми родичами дитини.

Згідно з п.п. 5 п. 2 Постанови КМУ № 211 в зазначеній редакції заборонено з 6 квітня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності.

Відповідно п.п. 16 п. 2 Постанови КМУ № 211 в зазначеній редакції заборонено з 6 квітня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив факт переміщення парком «Топільче» у групі чотирьох осіб, вказавши, що проходив через парк лише з ОСОБА_4 .

Наявними у справі доказами, зокрема рапортом солдата ОСОБА_6 , електронним рапортом та відеоматеріалами на CD-диску не підтверджується факт переміщення ОСОБА_1 групою осіб у кількості більше ніж дві особи.

Копії протоколів про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 за ст. 44-3 КУпАП, вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення п.п. 2 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року в редакції Постанови КМУ № № 255 від 02.04.2020р. також не доводять.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 2 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року в редакції Постанови КМУ № № 255 від 02.04.2020р., не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Однак, при розгляді справи на підставі досліджених наявних у справі доказів та пояснень ОСОБА_1 , який у судовому засіданні підтвердив, що 18 квітня 2020 року перебував у парку «Топільче» у м. Тернополі, не маючи при собі документу, який посвідчує особу, встановлено, що вимог п.п. 5, 16 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року в редакції Постанови КМУ № 255 від 02 квітня 2020 року про заборону на період з 6 квітня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. відвідування парків та перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, ОСОБА_1 не виконав, оскільки 18 квітня 2020 року відвідував парк «Топільче» у м. Тернополі, не маючи при собі документів, що посвідчують особу, громадянство чи її спеціальний статус.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тобто - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Однак, враховуючи обставини справи, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , який вказав, що в парку «Топільче» не відпочивав і не гуляв, а проходив через парк, ідучи у мікрорайон «Дружба», документів, які посвідчують його особу, не мав, але мав збережену фотокопію паспорта у своєму мобільному телефоні, і такі його пояснення матеріалами справи не спростовуються, враховуючи, що у зазначених порушеннях ОСОБА_1 щиро розкаявся, він уперше притягується до відповідальності за вказаною статтею, суд приходить до переконання, що вчинене правопорушення є малозначним.

Відповідно до ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За вказаних обставин суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 44-3, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків