Провадження № 3/643/4232/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, ІПН НОМЕР_1 , громадянки України, заміжньої, яка має малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ФО-П, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2020 року о 01год. 20хв. в м. Харків, вул. Тевелєва, буд. № 24, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager або в медичному закладі за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій відмовилась в присутності свідків.

В діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 02.10.2020 року о 01год. 20хв. вона керувала автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Тевелєва, де біля буд. № 24 її зупинили працівники поліції. Працівники поліції звинуватили її в тому, що вона не пристебнула ремені безпеки, на що вона заперечувала, повідомила їх про те, що пристебнута та попрохала надати докази, однак доказів порушення нею ПДР не було надано. Після цього на неї було складено постанову за те, що вона нібито рухалася не пристебнув ремені безпеки. Також працівники поліції склали на неї протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак їй працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та вона не відмовлялася проти проходження такого огляду, а навпаки наполягала на проходженні огляду, однак працівники поліції повідомили їй, що вже піздно. Крім того, вона сумнівається в неупередженості свідків, які зазначені у протоколі, оскільки вони приїхали до місця події відразу після того як її зупинили працівники поліції.

Представник ОСОБА_1 адвоката Шамраєв М.Є. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1 . Так, точної дати не пам`ятає, приблизно о першій годині ночі, вона разом з ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем рухалися по вул. Тевелєва, де їх зупинили працівники поліції. Разом з патрульним автомобілем під`їхав автомобіль з незнайомими хлопцями. Поліцейські повідомили, що будуть притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за непристебнутий ремінь, про що склали постанову, доказів порушення ПДР не надали. Потім працівники поліції звинуватили ОСОБА_1 в тому, що вона знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, та почали складати протокол за ст.130 КУпАП. Потім, поліцейський попрохав одного із незнайомих хлопців написати пояснення про те, що ОСОБА_1 відмовилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того зазначила, що в її присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера або в закладі охорони здоров`я.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилися.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , її представника адвоката Шамраєва М.Є., свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріли справи, приходить до наступного.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276306, складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові від огляду на стан сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276306 від 02.10.2020року, даними про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому частиною 1 статті 266 КУпАП та відповідно до розписки громадянина ОСОБА_4 , останній прийняв управління автомобілем Мерседес д.н. НОМЕР_3 , та зобов`язався доставити до місця стоянки; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що водію автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд, для встановлення ступеня сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора Drager або в медичному закладі, м. Харків, вул. Шевченко, 26, на що вона відмовилась та про відповідальність була попереджена, в їх присутності.

Із дослідженого відео з нагрудних камер інспекторів поліції на 01год.32хв.40 сек., вбачається, що водію автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ, на що остання відмовилась.

Щодо доводів ОСОБА_1 та її захисника, що існують сумніви щодо неупередженості свідків, а тому пояснення вказаних свідків є недопустимими доказами, то суд їх відхиляє та звертає увагу на те, що вказані свідки не є особами, щодо неупередженості яких є сумніви.

Що стосується доводів адвоката з приводу допущених порушень вимог Інструкції про порядок проходження огляду на стан сп`яніння, то, вважає їх необґрунтованими і безпідставними і такими, що спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи.

Доводи захисника про те, що зупинка автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 була незаконною, а тому усі отриманні в подальшому докази є незаконними і не можуть бути покладені в основу притягнення особи до відповідальності, суд не бере до уваги, оскільки, законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, а тому не є безумовною підставою визнання доказів на підтвердження правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, недопустимими.

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_7 , оскільки остання є подругою ОСОБА_1 та може свідчити на користь останньої.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважаю за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік. (Розрахунковий рахунок: UA0020001, отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача: 899998, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп. (Рахунок отримувача: UA0026001, отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача ЄДРПОУ 37993783, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Довготько Т.М.