Провадження № 33/801/986/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Бистрицького Максима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосувано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_1 08 вересня 2020 року о 00.30 год. в м. Вінниці, по вул. А. Янгеля, 75, керував транспортним засобом YAMAHA VINO 4T з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду, Бистрицьким М. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист та відмовлено в задоволенні його усного клопотання про відкладення розгляду справи та надання достатнього часу для пошуку захисника. Стверджує, що ОСОБА_1 керував моторолером у тверезому стані. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зазначивши працівникам поліції про те, що йому потрібно завезти суміш додому, яку він придбав для новонародженої дитини, однак працівники поліції йому відмовили в цьому та використовуючи свої повноваження як засіб тиску склади протокол про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції безпідставно взято до уваги показання свідків, оскільки зазначені показання містяться на одному аркуші, вони заздалегідь надруковані, містять неправдиві відомості. Понятті не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами) від 23 грудня 2005 року N 14 позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Крім цього, ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось, відтак особа, якій посвідчення водія не видавалося не вважається водієм, а тому відноситься до іншої особи. Отже стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами до особи не може бути застосоване.

14 грудня 2020 року на адресу Віннциького апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Бистрицьким М. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про приєднання документів до матеріалів справи, а саме відповідь на адвокатський запит з Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області № 31/2/0541-Б-137аз від 19 листопада 2020 року.

У судовому засіданні адвокат Бистрицький М.О. підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду першої інстанції, а у випадку, якщо суд не буде вбачати підстав для скасування просив, змінити постанову суду першої інстанції, виключивши посилання про позбавлення права керування всіма видами транспорту. Просив розглянути справу у відсутність ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Поштове повідомлення повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Заслухавши доводи адвоката, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними у справі доказами, зокрема :

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 521246 від 08 вересня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 08 вересня 2020 року о 00.30 год. в м. Вінниці, по вул. А. Янгеля, 75, керував транспортним засобом YAMAHA VINO 4T, РАНА НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху /а. с. 2/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно яких він відмовився їхати тому що спішив до аптеки купити своїй дитині суміш щоб нагодувати /а. с. 2/;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 08 вересня 2020 року, згідно яких вони були запрошені в якості свідків під час складання працівниками поліції адміністративного протоколу за статтею 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , що керував транспортним засобом марки YAMAHA VINO 4T. У їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі /а. с. 3/;

-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтинанта поліції Карасьова М. від 08 вересня 2020 року, згідно якого під час несення служби 08 вересня 2020 року у м. Вінниця по охороні громадського порядку та забезпеченню безпеки дорожнього руху в складі екіпажу «Юнкер 101» спільно з лейтинантом поліції ОСОБА_5 у м. Вінниці по вул. А. Янгеля, 75 о 00:30 хв. автопатрулем було виявлено скутер YAMAHA VINO, який порушив ПДР. Водієм транспортного засобу виявився ОСОБА_1 .. При спілкуванні з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП ВОНД «Соціотерапія». Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків у встановленому законом порядку /а. с. 4/.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться у справі, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист та відмовлено в задоволенні його усного клопотання про відкладення розгляду справи та надання достатнього часу для пошуку захисника, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду повністю, адже ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були роз`ясненні його права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, а тому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися правничою допомогою захисника /а. с. 2/.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Завданням апеляційного провадження є перегляд за апеляційною скаргою справи і судового рішення на предмет правильності встановлення судом першої інстанції обставин у справі та застосування норм права. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції покликаний забезпечити виправлення помилок суду першої інстанції як у питаннях факту (правильність оцінки доказів і встановлення обставин), так і в питаннях права ( правильність застосування матеріального і процесуального права), вважаю, що розглянувши справу з участю адвоката Бистрицького М.О., суд апеляційної інстанції відновив та забезпечив право особи на юридичну допомогу адвоката, а отже відсутність адвоката в судових засіданнях суду першої інстанції не є самостійною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Не спростовують правильних висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 керував моторолером у тверезому стані, адже ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Не можуть бути підставою для скасування повністю постанови суду також твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зазначивши працівникам поліції про те, що йому потрібно завезти суміш додому, яку він придбав для новонародженої дитини, однак працівники поліції йому відмовили в цьому та використовуючи свої повноваження як засіб тиску склади протокол про адміністративне правопорушення. Ці аргументи не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, вони не є такими, що виключають адміністративну відповідальність.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги письмові показання свідків, оскільки зазначені показання містяться на одному аркуші, вони заздалегідь надруковані, містять неправдиві відомості, та зазначені свідки не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, так як ці показання ОСОБА_1 не спростовані, вони узгоджуються з іншими доказами, які містяться у справі та не суперечать ним. Правових підстави не брати до уваги письмові показання свідків суд апеляційної інстанції не вбачає. Ці показання отримані у спосіб, передбачений чиним законодавством України (Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Бистрицького М. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в частині того, що визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладаючи на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, суд першої інстанції безпідставно позбавив його такого права, оскільки в нього такого права не має.

Так, санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при цьому на таких водіїв накладається штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до довідки старшого інспектора ВАП Гамарник Т., яка міститься у матеріалах справи, в ній відсутні відомості про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії.

Крім цього, згідно відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) територіального сервісного центру МВС № 0541 (ТСЦ № 0541), наданої на запит адвоката Бистрицького М. О., згідно Єдиного державного реєстру МВС громадянин на прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, проте суд не звернув уваги на те, що такого права у ОСОБА_1 не має, а тому застосувати до останнього такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік, що в свою чергу передбачено санкцією даної статті, неможливо, а тому такі висновки суду першої інстанції слід визнати помилковими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що така позиція узгоджується з пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Ураховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами строком на дин рік, та вважає за необхідне його виключити та вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави.

Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Бистрицького Максима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року змінити в частині накладення стягнення.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання суду на призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В іншій частині постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота