Справа № 466/1941/20 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/574/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Туруті З.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень, 40 копійок.

Згідно постанови, як встановлено у судовому засіданні та як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №420718 від 03.03.2020, 02.03.2020 о 15:55 год., гр. ОСОБА_1 у м. Львові по пр. Чорновола, 95, керуючи транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зупинився щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_2 , в результаті чого було завдано матеріальних збитків та пошкоджено майно пішохода, порушивши вимоги п. 2.3 б, 18.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП направити до УПП у Львівській області для належного оформлення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при складанні протоколу йому не було роз`яснено його прав, чим було порушено його право на захист. Наголошує, що схему місця ДТП було складено не на місці пригоди, а у приміщенні ДПП у Львівській області, в такій не відображено всіх об`єктів та обставин, що мають значення для розгляду справи про адміністративні правопорушення. При цьому, звертає увагу що в протоколі не зазначено свідка ДТП, об`єктивна сторона викладена неповно, відсутні дані щодо всіх обставин даної дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу, що суд першої інстанції його про розгляд справи належним чином не повідомив.

Заслухавши виступ адвоката Туруті З.О., який підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 при вищезгаданих обставинах справи вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При цьому, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №420718 від 03.03.2020 р., схемою місця ДТП від 02.03.2020 р., письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , вказані докази узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи № 466/1941/20 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Стосовно покликань апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено передчасно, то такі свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, з протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, не оскаржував, учасники даного ДТП зауважень стосовно складеної схеми місця ДТП не мали, щодо доводів про невказання номерних знаків транспортного засобу в протоколі, то відповідно до рапорту, який наявний в матеріалах справи (а.с. 8), під час складання протоколу помилково не було внесено реєстраційний номер транспортного засобу та ініціали власника транспортного засобу, відтак слід вважати реєстраційний номер НОМЕР_1 вірним та власником вищевказаного т.з. ОСОБА_1 , а протокол серії ДПР18 №420718 від 03.03.2020 дійсним. Більше того, в протоколі серії ДПР18 №420719 від 03.03.2020 р., який складено відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП вказано реєстраційний номер транспортного засобу BMW НОМЕР_1 .

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Щодо покликань в апеляційній скарзі про порушення його права на захист, то слід зазначити, що таке є непереконливим, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції захисником правопорушника не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2020 року року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.