Справа № 711/9933/19
Номер провадження 3/711/128/20
П О С Т А Н О В А

11 березня 2020 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності заст.173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області, про притягненняпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ГП № 291459 13.12.2019 року близько 13.12.2019 року гр. ОСОБА_1 перебував в приміщені будинку правосуддя за адресою: м.Черкаси, вул. Гоголя 316, виражався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, за що передбачені адміністративна відповідальність за ст..173 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та надав суду пояснення, що дійсно 13.12.2019 року він прийшов до приміщення суду, яке розташовано за адресою: м.Черкаси, вул.Гоголя 316, оскільки його викликали в судове засідання. На першому поверсі, при вході в будівлю, розташований пропускний пост, з рамкою металошукача, на якому чергують працівники судової охорони. Коли він пройшов рамку металошукача і підійшов до віконечка реєстрації, то працівники поліції, які перебували на чергуванні, почали вимагати у нього пред`явлення документів, та вимагати, щоб він відкрив сумку з якою прийшов і показав її вміст, що виходило за межі поверхневого огляду та перетворювалось в обшук. На його питання, з якої причини він має їм показати вміст сумки, йому ніхто не пояснив та ніяких документів, які б дозволяли огляд його особистих речей не надав. Крім того, без виконання незаконних на його думку вимог працівників поліції, останні його до приміщення суду не допускали. Тому він був вимушений викликати наряд поліції, для того, щоб вони захистили його права, як громадянина України. Після приїзду наряду поліції, він їм пояснив причину їх виклику, проте останні не врегулювали конфлікт між ним та працівниками судової охорони. Він вирішив піти на компроміс та поросив у працівників охорони суду ключ, від ящика камери схову, щоб покласти туди свій рюкзак з особистими речами у присутності працівників поліції, йому все одно було відмовлено. Та останні наполягали на огляді його особистих речей з виходом за межі поверхневого огляду. Через деякий час, після того як працівники патрульної поліції поспілкувались між собою та працівниками судової охорони, його практично примусили показати вміст його рюкзака, де були його особисті речі. Крім того, працівники патрульної поліції, в порушення його прав повідомили, що вважають дії працівників судової охорони законними і навпаки, протиправно, порушуючи всі його права, змусили його проїхати до відділку поліції. Вже в відділенні поліції, працівники поліції почали вимагати у нього документ, який посвідчує його особу. На цю вимогу, він надав військовий квиток на якому була його фотографія, а отже ідентифікувати його особу за вказаним документом можливо. Проте останні зазначили, що військовий квиток не є документом, який посвідчує його особу та почали його провокувати. В подальшому працівники поліції незаконно склали на нього протокол про нібито порушення ним громадського порядку та висловлювання нецензурною лайкою в громадському місці. Копії протоколу йому не надавали. Вважає такі дії працівників поліції протиправними, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.173 КУпАП таким, що підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просив суд взяти до уваги, що в зв`язку з інцидентом з приводу неправомірних дій працівників поліції, що мав місце 13.12.2019 року, він звернувся з відповідною заявою до прокуратури Черкаської області. Наразі, ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26.13.2019 року уповноважену особу прокуратури Черкаської області зобов`язано внести відомості в ЄРДР за його заявою, а тому наразі по вказаному факту провадиться досудове слідство № 0000007 за ст.365 ч.1 КК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та відеозапис наданий ОСОБА_1 та з нагрудних камер поліцейських, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, а саме: за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис, який наданий ОСОБА_1 та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, в ході перегляду яких встановлено, що дійсно 13.12.2019 року близько 11 год. гр. ОСОБА_1 прибув до приміщення будинку правосуддя за адресою: м.Черкаси, вул.Гоголя 316. В подальшому під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками судової охорони та в подальшому з працівниками патрульної поліції, між ними виникло непорозуміння, щодо огляду рюкзака. Проте під час перегляду зазначених відеозаписів судом не встановлено факту висловлювання з боку ОСОБА_1 нецензурною лайкою в громадському місці чи образливого чіпляння до громадян, що порушували б громадський порядок і спокій громадян.

Крім того, суд бере до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідки, не зазначено жодної особи, і дані графи є незаповненими, тобто з порушенням ст. 256 КУпАП.

Інших доказів суду не надано.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ст.173КУпАП, передбачає відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, та висловлювався нецензурною лайкою в громадських місцях, образливо чіплявся до громадян та інші подібні дії, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство в контексті ст.173 КУпАП.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Крім того суд звертає увагу на те, що в судові засідання неодноразово викликався працівник поліції, а саме капрал поліції взводу № 2 роти №3 БУПП в Черкаській області ОСОБА_2 В.В., для допиту в якості свідка та встановленню істини по справі, оскільки останній був безпосереднім очевидцем події та складав протокол про адміністративне правопорушення. Поте останній в судові засідання не з`явився про причину неявки суд не повідомляв.

В даному випадку, Суд звертає увагу на положення пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

В своїй прецендентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «ОСОБА_4 проти України»).

Як висновок Суд підкреслює, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Так, відповідно до матеріалів справи рапорт капрала поліції взводу № 2 роти №3 БУПП в Черкаській області Гапонюк В.В має одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 при цьому дані рапорта спростовуються поясненнями останнього, що потребувало перевірки доказів «обвинувачення» в судовому засіданні, але як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і Суд були позбавлені можливості зробити відповідну «перевірку».

З огляду на міркування викладені вище, Суд не може покласти в основу обвинувачення рапорт працівника поліції, який не був допитаний в судовому засіданні і пояснення якого мають вирішальне значення по даній справі.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП є вчинення дрібного хуліганства, тобто висловлювання нецензурною лайкою в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.173, ст.ст. 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.В.Михальченко