ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/195/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. і позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 02.11.2019 року о 07:48 в м. Харкові по вул. Метробудівників, буд. 13 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки на мобільному газоаналізаторі Alkotest 6820 та в медичному закладі КНП «ХОР ОНД» м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26 водій відмовився у присутності двох свідків. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В скарзі вказує, що накладене адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №150679 від 02.11.2019 року складений з порушеннями вимог законодавства, повідомляє, що він взагалі не був зупинений працівниками поліції, а їх було викликано громадянином ОСОБА_2 , з яким у ОСОБА_1 напередодні виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, тому вважає, що його пояснення не можна брати до уваги.

Вказує, що матеріали справи не містять відомостей про момент зупинки транспортного засобу, а протокол про адміністративне правопорушення складався у той момент, коли він викликам бригаду швидкої медичної допомоги, але через складання протоколу не зміг вчасно отримати таку допомогу.

Зазначає, що алкогольних напоїв не вживав, в стані алкогольного сп`яніння не знаходився, а відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння через погане самопочуття.

Заперечує проти наявності зазначених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння, вказує, що йому не були роз`яснені його права та обов`язки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог, апеляційний суд виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи диску з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських встановлено, що екіпаж поліції приїхав за викликом, та відповідно до цього відеозапису, останні цифри 0314, свідок ОСОБА_2 вказав, що він рухався по вул. Ак. Павлова, йому на зустріч порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , що вимусило ОСОБА_2 поїхати за ним, та наздогнавши зупинити. Вказав, що від ОСОБА_1 відчувався запах алкоголю. Згідно відеозапису 0319 о 08.36 ОСОБА_1 було оглянуто працівниками швидкої медичної допомоги, та згідно відеозапису 0320 о 08.44 в присутності свідків йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я від чого ОСОБА_1 відмовився. Згідно відеозапису 0848 ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Викладені обставини повністю підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , інших осіб, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, та спростовують доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №150679 від 02.11.2019 року є недопустимим доказом апеляційний суд відхиляє, оскільки, як встановлено з відеозапису 0848, він був складений та повністю заповнений в присутності ОСОБА_1 , а його зміст не спростовано та підтверджено іншими доказами по справі, які наведені в постанові, яка оскаржена.

Порушень вимог ст. 254 КУпАП апеляційний судом не встановлено.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 03.03.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик