Справа № 943/133/20 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 33/811/253/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукащука Ярослава Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукащука Ярослава Михайловича на постанову Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2020 року,

встановив:

постановою Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень в користь держави.

Згідно з постановою 25 січня 2020 року близько 11.00 години ОСОБА_1 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 повторно протягом року вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру щодо свого колишнього тестя ОСОБА_2 , під час якого голосно викрикував, ображав його нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лукащук Я.М. подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати вищенаведену постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування покликається на те, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 25 січня 2020 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім цього, вищенаведений протокол складений працівником поліції Колясою М.І. з грубим порушенням закону, зокрема без понятих. Звертає увагу, що доводи, які відображені в протоколі в судовому засіданні нічим не підтверджені і в судовому засіданні були спростовані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лукащук Я.М. апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ його захисника адвоката Лукащука Я.М. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.01.2020, протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №486692 від 25.01.2020, рапортом старшого інспектора-чергового СРПП №2 Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області Вітко О.Я., показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_3 та поліцейського ОСОБА_4 , які підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за вищевказаних обставин.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Доводи апелянта про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального права та неповноту з`ясування обставин під час розгляду справи апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.2 ст. 173-2 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукащука Ярослава Михайловича залишити без задоволення.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич