Справа № 361/1888/20 Головуючий в суді І інстанції - Телепенько А.Д.
Провадження № 33/824/1761/2020 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТОВ «АЗВІР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 19 березня 2020 року, близько 07 години 00 хвилин, в м. Бровари по вул. Київська, здійснював перевезення пасажирів на транспортному засобі марки «Богдан А0921» номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, встановленого абзацом 3 підпунктом 4 підпунктом 2 постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211, а саме перевозив 17 пасажирів.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що він працює на посаді водія в підприємстві «Представництво «АЗВІРТ» ММС», та в день події здійснював перевезення працівників даного підприємства, що стверджується копією подорожнього листа (а.с.16-17). Вказана обставина також ним була повідомлена працівникам поліції, однак останні не взяли її до уваги. Зауважив, що постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 року в редакції, чинній станом на 19 березня 2020 року, регулярні спеціальні пасажирські перевезення не заборонені та жодних обмежень щодо них не встановлено. Вважав посилання судді першої інстанції на абз. 3 п.2 постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 некоректним, оскільки ним передбачена заборона з 12 години 00 хвилин 18 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Будучи неодноразово викликаним до суду із повідомленням часу та місця розгляду справи ОСОБА_1 до суду не з`явився, причини неявки суду не сповістив, клопотань про перенесення розгляду справи не заявив, у зв`язку із чим, суд визнав за можливе розглянути справу його відсутність.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту перевезення ОСОБА_1 пасажирів у кількості 17 чоловік, тобто у кількості більшій ніж встановлено абазом 3 підпункту 4 пункту 2 постанови КМ України від 11.03.2020 року № 211 стверджуються зібраними у справі доказами, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення у якому зазначені час, місце і спосіб вчинення адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Протокол окрім того, містить пояснення ОСОБА_1 у яких він визнавав факт перевезення ним 17 чоловік;

рапортом поліцейського Броварського ВП ГУНП в Київській області М.Комара про те, що ним у складі СРПП під час виконання службових завдань був зупинений автобус «Богдан» номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив пасажирів у кількості 17 осіб;

поясненнями ОСОБА_1 , що були дані ним у суді першої інстанції відповідно до яких, він визнавав факт перевезення пасажирів у кількості 17 осіб, посилаючись на незнання ним вимог постанови КМ України;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і ст. 33 КУпАП наклав на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції, передбаченої ст. 443 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би указували на незаконність, необґрунтованість чи невмотивованість постанови судді. Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював регулярні перевезення, а відвозив працівників підприємства до місця роботи на належному підприємству автобусі не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у ході провадження у цій справі визнавав свою вину у вчиненні поставленого йому у вину правопорушення. Щодо долучених до апеляційної скарги копій документів, зокрема: подорожнього листа № 3418494 від 19.03. 2020 та витягу із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, то суд звертає увагу на те, що указані копії документів належним чином не завірені, тобто не завірені у такому обсязі, який би давав суду підстави визнавати їх копіями, зробленими із оригіналів із збереженням усіх даних, які містяться у оригіналах. Суд також враховує те, що відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційному суду надається право дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо апеляційний суд визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Як вбачається із постанови судді, апеляційної скарги та інших матеріалів цієї адміністративної справи, ОСОБА_1 не порушувалось питання про дослідження цих доказів у суді першої інстанції, при ухваленні суддею відповідного рішення ці докази не досліджувались, не аналізувались та не оцінювались. У апеляційній скарзі не наведено жодних доводів того, чому ці докази не надавались суду першої інстанції, які обставини перешкодили надати їх суду першої інстанції. З метою з`ясування цих обставин, а також з метою отримання копій цих документів, завірених належним чином ОСОБА_1 неодноразово викликався до апеляційного суду. Проте, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду не з`явився. Таким чином, ОСОБА_1 причини не надання зазначених доказів суду першої інстанції не обґрунтовані та не надані належним чином завірені копії цих документів. Суд звертає увагу на те, що надання належним чином завірених копій документів, якими обґрунтовуються доводи апеляційної скарги та доведення перед судом апеляційної інстанції обґрунтованості не надання цих документів суду першої інстанції покладається на особу, яка їх подає, в даному випадку на ОСОБА_1 . Наведене указує на те, що ОСОБА_1 докази на обґрунтування вимог апеляційної скарги фактично не надані, та не доведена необхідність прийняття їх судом апеляційної інстанції. Із наведених міркувань, суд відхиляє зазначені вище документи та не сприймає їх у якості доказів, якими обґрунтовуються вимоги апеляційної скарги, та які указують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька