Провадження № 33/4820/482/20
Справа № 678/404/20 Головуючий в 1-й інстанції Лазаренко А. В.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Цугель А.О., Гапонова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 гривні 40 копійок.

За постановою суду, 11.04.2020 року близько 18 год. 00 хв. в смт. Летичів, по вул. Івана Франка, ОСОБА_1 , прибувши 10.04.2020 року із країни Польща, здійснював прогулянку без захисної маски, хоча мав перебувати вдома на самоізоляції, відповідно до постанови КМ України № 211 від 11.03.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , підписавши інформативну згоду на карантин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу інкримінованого йому правопорушення. Зазначає, що дійсно, у вказаний у протоколі день, він зайшов до свої дружини, яка працює в продуктовому магазині «Фантазія» без маски, внаслідок значного навантаження на роботі у Польщі не мав можливості слідкувати за подіями та законодавством в Україні. При перетині кордону ніхто з прикордонної чи санітарної служби не роз`яснив йому, що носіння захисної маски в України з 06.04.2020 року є обов`язковим. Державний органи безкоштовно захисну маску йому не видавав, придбати її 10.04.2020 року, тобто одразу по приїзду в смт. Летичів не міг, бо не мав грошових коштів в національній валюті гривні. Вказує, що в магазині інших відвідувачів, окрім дружини, не помітив тримав дистанцію в 1,5 метра, жодних ознак захворювання на респіраторну інфекцію чи корона вірус не мав, з хворими людьми не контактував. А тому своїми діями не міг заподіяти дружині або іншим особам шкоду. З інформаційної згоди, яку він ніби-то підписав 10.04.2020 року, вбачається, що у ній не зазначено посада, місце установи, в якій працює інформатор, а також не містить відомостей про номер та дату постанови головного державного санітарного лікаря України, якою вона затверджена. З протоколу не вбачається, які обов`язкові до виконання правила порушено ОСОБА_1 та які саме пункти постанови КМУ від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» № 211, ним порушено. Стверджує, що будь-яких даних здійснення в період самоізоляції соціального супроводу від органів соціального захисту або інших осіб чи державних органів до матеріалів справи не долучено. Вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть вважитися доказом його вини, оскільки в процесі відібрання у них пояснень, свідків не було ознайомлено з їх права та обов`язками, передбаченими ст. 272 КУпАП, в тому числі давати правдиві пояснення; ОСОБА_3 не зазначена у протоколі в якості свідка; безпосередньо в судому засіданні вказані свідки допитані не були. Звертає увагу, на не співмірність стягнення характеру скоєного та просить врахувати, що на його утримуванні двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є студенткою денної форми навчання а малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Так, диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи.

Так, згідно адміністративного протоколу Серії ГР № 113874 (а.с.1), 11.04.2020 року близько 18 год. 00 хв. в смт. Летичів, по вул. Івана Франка, ОСОБА_1 прибувши 10.04.2020 року із країни Польща, здійснював прогулянку без захисної маски, хоча мав перебувати вдома на самоізоляції, відповідно до постанови КМ України № 211 від 11.03.2020 року. Самоізоляція вул. Сердлова, 25, підписавши інформативну згоду на карантин.

Зазначені дії мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, об`єктивно, вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а саме, даними рапорту від 11.04.2020р. уповноваженої особи Летичівського ВП ГУНП в Хмельницької області, згідно яких виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення ст.44-3 КУпАП 11.04.2020р.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких слідує, що вони, кожна окремо, повідомляли про те, що ОСОБА_1 приїхав з Польщі та зобов`язаний перебувати на самоізоляції по місцю проживання (а.с. 3,4)

Даними інформованої згоди ОСОБА_1 на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, підтверджується, що він згідний із запропонованим перебуванням на самоізоляції по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 6).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів про те, що ОСОБА_1 було зобов`язано знаходитися на самоізоляції, так як це вимагає Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 13 квітня 2020 року №555-ІХ.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації особою притягнутою до адміністративної відповідальності та його захисником не надано.

Посилання апелянта на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не викликалися в судове засідання суду першої інстанції, а тому зроблені суддею невірні висновки, що призвело до постановлення невірного рішення, не заслуговують на увагу, оскільки відомості, викладені в їх поясненнях, підтверджують вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був вчасно повідомлений про необхідність перебувати на самоізоляції, однак вказаної процедури не вчинив.

Згідно з приписами ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4цього Кодексу.

Статтею 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Малозначними правопорушеннями є такі діяння, які не становлять великої суспільної шкоди, не спричинили або не могли спричинити значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

З апеляційної скарги ОСОБА_1 слідує, що повернувшись із-за кордону, він не мав коштів в національній валюті для придбання маски та не знав, що таку потрібно носити. Зайшов до магазину «Фантазія», де працює його дружина ОСОБА_3 , і був там 2-3 хвилини на відстані 1,5 метра від неї. Як тільки ОСОБА_3 зробила йому зауваження, що він без маски, відразу ж вийшов з магазину, більше самоізоляції не порушував.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, судом, не в повній мірі, дотримано вимог ст.23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи особу правопорушника, який порушив умови карантину вперше, характери скоєного ним правопорушення, який є неспівмірним із застосованим стягненням, наявність на утриманні двох дітей, один з яких малолітній, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша