Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1903/20 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дмитрієвої Ж.А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановив:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 17.07.2020 року о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_1 по вул. Шевченка у с. Пряжів, Житомирського району, керував автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, порушенням мови, поведінкою, яка не відповідає обстановці. Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на оскарження постанови суду, скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що не одержував жодної судової повістки, а в матеріалах справи відсутні докази того, що він повідомлений про день і час розгляду справи.

У справі наявні лише конверти та повідомлення, які не були йому вручені та повернулися до суду без вручення.

Вважає, що суддя грубо порушив його права, фактично позбавив його можливості подавати пояснення по суті справи. Про наявність постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався наприкінці листопада 2020 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що дійсно 17.07.2020 року, він будучи тверезим, приїхав до магазину «Дельфін» у с. Пряжів Житомирського району, біля магазину зустрів свого знайомого, з яким вживав спиртні напої під навісом біля магазину. В подальшому у нього виникло непорозуміння з місцевими мешканцями, які викликали поліцію.

Його автомобіль був припаркований біля магазину у с. Пряжів, проте він не мав наміру сідати за кермо після вживання алкогольних напоїв. Оскільки він проживає у с. Пряжів, тому міг залишити автомобіль біля магазину, але зателефонував своєму сусіду ОСОБА_2 та попросив його прийти до магазину, щоб відігнати автомобіль додому.

Вказує, що знаходився за 40 метрів від магазину, коли до нього підійшли працівники поліції та запросили пройти до патрульного автомобіля, який стояв біля магазину. Коли він сів у автомобіль, його повідомили, що везуть на експертизу, оскільки він перебуває у нетверезому стані.

Зазначає, що дійсно відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою технічного приладу «Drager», так і в медичному закладі, оскільки не заперечував того, що вживав спиртні напої. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення у його присутності щодо нього не складали, з протоколом не ознайомлювали.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що за кермом автомобіля, не перебував, працівники поліції його транспортний засіб не зупиняли, а тому не мали жодних підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дмитрієвої Ж.А. на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 124288 від 17.07.2020 року (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля у нетверезому стані, висновком КУ «Житомирського медичного спеціалізованого центру» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 650 від 17.07.2020 року.

Відповідно до висновку КУ «Житомирського медичного спеціалізованого центру» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 650 від 17.07.2020 року, ОСОБА_1 відмовився від забору біоматеріалу та від визначення вмісту етанолу у видихуваному повітрі за допомогою алкотестеру «Драгер».

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 не заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, але заперечує факт керування транспортним засобом.

Апеляційним судом задоволено клопотання апелянта та допитано у якості свідка ОСОБА_2 .

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вказав, що 17.07.2020 року у вечірній час, йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив забрати машину від магазина, оскільки він випив та не може сідати за кермо. Коли він підійшов до магазину то побачив там поліцію, свідком подій, про які йдеться в справі не був, тому повернувся додому.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_2 , ніяких фактичних даних які б спростовували висновки суду не містять, оскільки очевидцем подій він не був, про обставини йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_4 , в апеляційному суді, пояснила, що ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та почав рухатись, вона була разом з донькою та він ледь на них не наїхав. Вона зробила йому зауваження, на що він їй нагрубив та намагався рушити з місця. Тоді вона покликала свого чоловіка, який викликав поліцію та не дозволив ОСОБА_1 здійснити рух на автомобілі.

Вказану подію свідок записала на камеру мобільного телефону, який пред`явила апеляційному суду для огляду.

З оглянутого в судовому засіданні відео вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля та намагається рушити з місця, свідок ОСОБА_5 забирає ключі, також на відео свідок коментує, що водій ледь не збив її з донькою. На землі залишились сліди буксування «драйвування» колі автомобіля.

З вказаного відео вбачається невідповідність доводів ОСОБА_1 , про те, що він за кермом не був, автомобіль припаркував поблизу магазину і не планував його використовувати.

Свідок ОСОБА_5 надав суду пояснення про те, що дружина повідомила його, що її з донькою ледь не збила машина. Коли він підійшов, машина була заведена та стояла на дорозі, поруч на дорозі були сліди від буксування «драйвування». Він підійшов до них та затримав ОСОБА_1 , оскільки останній сидів за кермом та намагався їхати, він забрав у нього ключі від машини, викликав поліцію.

Підстав не вірити цим поясненням суд апеляційної інстанції не має, оскільки вони узгоджуються з відеозаписом зробленим свідком та іншими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю, нестійка хода) свідчили, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а також сам ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, вказані докази підтверджують, що він виконував функції водія .

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Доводи апелянта про порушення судом принципу всебічності та неупередженості судового розгляду, порушення його права на захист суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Суд вживав заходів для виклику ОСОБА_1 в судове засідання та чотири рази за місцем його проживання направляв рекомендовані листи, які йому вручені не були, а розгляд справи судом було здійснено лише в останній день строку притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, крім того при складанні протоколу йому також роз`яснювалося місце розгляду справи та орієнтовна дата судового розгляду.

Судом апеляційної інстанції було реалізовано право ОСОБА_1 бути присутнім під час судового розгляду його справи та надана можливість скористатися правами, передбаченими ст. 368 КУпАП у зв`язку з цим апеляційний суд не вбачає істотних порушень, які б давали підстави для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про складання протоколу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук