Єдиний унікальний номер 229/5073/20
Номер провадження 33/804/629/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2020р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Донецької області Залізняк Р.М., розглянувши в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу захисника Сологуба С.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 11.11.2020р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

за участю особи яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Сологуба С.А.

в с т а н о в и л а :

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 11.11.2020р., ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Сологубом С.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- вказує, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не згодна із винесеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставина справи та вважає, що постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- наголошує, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в оскаржуваній постанові з посиланням на протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню дитини і чим це підтверджено;

- вказує, що під час розслідування кримінального провадження за ЄРДР № 0000075 за ч. 1 ст. 125 КК України було встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 були завдані внаслідок необережності, що не утворює складу кримінального правопорушення, тому кримінальне правопорушення закрито за відсутності складу кримінального правопорушення;

- наголошує, що сама ОСОБА_1 не вчинила жодних дій (бездіяльності), які б свідчили про її ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, факти ухилення від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 СК України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» не ґрунтується на об`єктивних обставинах;

- вказує, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності;

- вказує, що у порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час та місце вчинення правопорушення ОСОБА_1 , також не міститься посилання на нормативний акт, який ОСОБА_1 порушила, та не зазначено суть адміністративного правопорушення;

- наголошує, що відповідно до вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, з протоколу вбачається, що невиконання нею батьківських обов`язків відбулося 03.08.2020р., особа ОСОБА_1 була встановлена одразу після події, а протокол про адміністративне правопорушення було складено 30.10.2020р., тобто з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, та він не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності;

- наголошує, що письмові пояснення, долучені до справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей про ухилення ОСОБА_1 від виховання сина, и неналежне виконання нею батьківських обов`язків;

- зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження від 17.10.2020р. взагалі виключає наявність ознак кримінального правопорушення в діях малолітнього ОСОБА_3 , що є доказом невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП;

- вважає, що на час винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови від 11.11.2020р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за події, які мали місце 03.08.2020р., тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності минув;

- прохає скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Про дату час та місце судового розгляду учасники судового провадження повідомлені належним чином, потерпіла та представник потерпілої особи у судове засідання не з`явились, про причину своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, та їх відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника Сологуба С.А. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали апеляційної скарги та прохали її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 03.08.2020р. о 18:00 год. біля буд. 81 по вул. П. Комуни в м. Дружківка Донецької області кинув земляний камінець в бік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та потрапив їй в голову, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження.

В обґрунтування своїх висновків про визнання винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , висновок судово-медичної експертизи № 143 від 10.09.202р. відповідно до якої у малолітньої ОСОБА_2 виявлено забійну рану доба і садно лоба зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України за відсутністю складу кримінального проступку.

Крім того, суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків вказав, що особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 150 СК України, відповідно до якого батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а також вимоги ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП помилковими за таких підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 021563 складом адміністративного правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 вказано, 03.08.2020р. о 18год. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не виконала свої батьківські обов`язки по вихованню свого сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у вказаний час у дворі буд. АДРЕСА_2 в ході гри попав земляним каменем в голову ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд апеляційної інстанції досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення передбаченого КУпАП.

Крім того відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, при його складанні не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, таким чином не можливо встановити що саме порушила ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказав, що диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, обргунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та посилаючись при цьому на вимоги ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» самостійно визначив норми закону, які були порушені ОСОБА_1 , та таким чином вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується дати складання протоколу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обставини події між неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в результаті яких неповнолітня ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження були відомі одразу, а саме 03.08.2020р., особу ОСОБА_1 також було встановлено в день події, тобто 03.08.2020р., проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП було складено лише 30.10.2020р., тобто із порушенням вимог ч. 2 ст. 256 КУпАП.

При цьому проведення досудового розслідування в рамках ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення легкого тілесного ушкодження неповнолітній ОСОБА_2 не перешкоджає складенню протоколу про адміністративне правопорушення щодо батьків неповнолітньої винуватої особи, у даному випадку щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений із порушенням вимог КупАП, тому є недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є слушними.

Суд апеляційної інстанції також вважає необхідним зазначити, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Ст. 150 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитин¬ства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості ди¬тини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право й зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Системний аналіз приписів ЗУ «Про освіту» та ЗУ «Про охорону дитин¬ства» дає підстави зробити висновок, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчан¬ня дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна тур¬бота про виховання та навчання неповнолітніх. Ухилення батьків та осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про мораль¬не виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності тощо.

Отже, правовою підставою для покладання відповідальності на батьків (законних представників), за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є наяв¬ність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками чи іншими особами, які їх замінюють, обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захи¬сту прав та інтересів неповнолітніх. З`ясування цих ознак і правильне застосування норми сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинності.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і харак-теризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч. 1 ст. 184КУпАП). Ухилення від виконання батьківських прав - це психічне ставлення батька, матері до протиправної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, що виражається у формі умислу чи необережності. Відповідальність у цьому випадку настає, якщо батько, мати розуміли, мог¬ли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки й керувати ними, якщо вони мають юридичну і фактичну можливість.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП перед¬бачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління й за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що тілесні ушкодження були завдані малолітній ОСОБА_2 під час гри з малолітнім ОСОБА_3 , під час обопільного перекидання земляними камінцями, що підтверджується письмовими поясненнями учасників події, та як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення мали випадковий характер.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 працює вчителем ЗОШ № 4 в м. Дружківка Донецької області, тобто є особою, для якої професійним обов`язком є виховання та освіта дітей, та випадкове нанесення тілесного ушкодження її сином під час гри потерпілій ОСОБА_2 не викликає сумніву у належному виконанні ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, як того вимагають норми діючого законодавства.

При цьому відомості, які б вказували на протилежне, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Сологуба Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 11.11.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. задовольнити.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 11.11.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя