Провадження № 3/161/5071/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП невідомо,

- за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №528477 від 05.10.2020, ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виражається в систематичному вживанні алкогольних напоїв у присутності дитини, агресивно себе поводить, що кваліфіковано за ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що не згідна з протоколом, оскільки в той день дійсно була у подруги, випивали, її десятирічна донька ОСОБА_3 попросилася додому, вона дала їй ключі і та пішла. Натомість, як виявилось пізніше, остання пішла не додому, як про те сказала матері, а до старшої сестри. Про те, що в поліцію звернулася її старша донька, вона не знає, думала, що сусіди. Алкогольних напоїв систематично вона не вживає.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Окрім того, судом враховано той факт, що в адміністративних матеріалах відсутні пояснення будь-яких інших осіб, окрім заявниці ОСОБА_4 та самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Враховуючи той факт, що заявниця ОСОБА_4 є заінтересованою особою у притягненні ОСОБА_1 , яка є матір`ю заявниці, до адміністративної відповідальності, її письмові пояснення та заява судом взяті до уваги, однак не можуть рахуватися основними доказами у справі.

Жодних інших доказів, таких як пояснення свідків, фото- чи відеозаписи, тощо до протоколу не надано.

Щодо систематичності вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 у присутності дитини, про що йдеться у протоколі, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріалами, доданими до протоколу, не доводиться факт систематичності, що полягає у регулярному тривалому у часі вчиненні певних дій. Натомість, як у письмових поясненнях заявниці, так і самої ОСОБА_1 описано лише конкретний одноразовий факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 , що мав місце 24.09.2020, під час якого дитина пішла додому.

Зі змісту матеріалів, доданих до протоколу, також не видається можливим встановити факт агресивної поведінки ОСОБА_1 , зокрема осіб, в сторону яких така поведінка могла б бути спрямована, а також у чому така агресивна могла б виражатися.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Дослідивши усі наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що у справі відсутні достатні та належні докази вини ОСОБА_1 , а відтак у суду існує обґрунтований сумнів щодо причетності та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій