Справа № 346/5963/19
Провадження № 3/346/160/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Веселов В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин, жителя АДРЕСА_1 , працюючого начальником Управління освіти Коломийської міської ради, гр. України,

- за ч. 4 ст. 188-39 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_1 ,. будучи начальником Управління освіти Коломийської міської ради , посадовою особою володільця персональних даних, не було дотримано вищезазначених вимог законодавства про захист персональних даних, внаслідок чого персональні дані ОСОБА_2 були оприлюдненні у вільному доступі у мережці Інтернет, що у свою чергу призвело до незаконного доступу до них сторонніх осіб та порушення його права на захист своїх персональних даних від незаконної обробки (п.7 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних»).

Таким чином, поширюючи 22.10.2019 року персональні дані ОСОБА_2 у вільному доступі у мережі Інтернет на сайті «Facebook» (www.facebook.com) за гіперпосиланням https:// www.facebook.com/photo.php?fbid=283865&set=a.939151&type=3&theater, ОСОБА_1 , як посадова особа володілець персональних даних, порушив вимоги ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 24 ЗУ «Про захист персональних даних» не забезпечив належний рівень захисту персональних даних ОСОБА_2 , чим вчинив діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, а саме, недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення права ОСОБА_2 на захист своїх персональних даних від незаконної обробки (п. 7 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних»).

ОСОБА_1 в судове засідання на неодноразові виклики не з`являвся, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 надійшло письмове пояснення.

Так, в судовому засіданні представник гр. ОСОБА_1 пояснив, що інформація ОСОБА_2 є у відкритому доступі, зокрема останній зазначається співзасновником ГО «Вільне» та приватним підприємцем, а у відповідному реєстрі є наявна інформація про його місце проживання. Обов`язковість публікації такої інформації передбачена ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Отже, вказавши свої персональні дані при реєстрації громадського об`єднання та приватного підприємства ОСОБА_2 тим самим дав свою згоду на розповсюдження інформації про себе, а ЗУ «Про захист персональних даних» не дає чіткого переліку інформації , що відносить до персональних даних, тому інформація про ОСОБА_2 , що є у вільному доступі, являється публічною інформацією і є у вільному використанні. На підставі чого, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення пов`язаного з розголошенням персональних даних.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до наступного.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення ч.ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України, у своєму рішенні від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У розумінні ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 вказаного Закону обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 6 ст. 6 Закону).

Згода суб`єкта персональних даних, згідно даного Закону, добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди (ст. 2 Закону).

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про захист персональних даних»поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

При обробці відомостей про фізичну особу володілець персональних даних вживає заходів щодо забезпечення їх захисту, у тому числі за допомогою організаційних та технічних заходів.

При зберіганні персональних даних володілець повинен забезпечити їх цілісність (схоронність) та встановити відповідний режим доступу до них.

На працівників суб`єктів відносин, пов`язаних із персональними даними, покладається обов`язок не розголошувати у будь-який спосіб персональні дані, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Використання таких даних повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків (частина 3статті 10 Закону України «Про захист персональних даних»).

Відповідно до частини 1статті 24 Закону України «Про захист персональних даних» на володільця (розпорядника) персональних даних покладено обов`язок забезпечувати захист персональних даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

Водночас частиною 3 цієї ж статті встановлено обмеження, відповідно до якого розпорядником персональних даних, володільцем яких є орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, крім цих органів, може бути лише підприємство державної або комунальної форми власності, що належить до сфери управління цього органу.

Із письмових пояснень представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 вину не визнав. Вважає,що він не порушував вимог Кодексу етичної поведінки посадової особи місцевого самоврядування Коломийської міської ради , що затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 25.06.2019 р. № 147, окрім того згідно ЗУ «Про захист персональних даних» не дає чіткого переліку інформації , що відносить до персональних даних, тому інформація про ОСОБА_2 , що є у вільному доступі, являється публічною інформацією і є у вільному використанні

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2019 р.; зверненням ОСОБА_2 від 28.10.2019 р.; фото копіями публікації на веб сторінці в соціальній мережі «Фейсбук».

При цьому суддя не бере до уваги вищевказані письмові пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 оскільки, вважає, що ОСОБА_1 , будучи начальником управління освіти Коломийської міської ради, як посадова особа, володілець персональних даних, не дотримався вищезазначених вимог законодавства про захист персональних даних, внаслідок чого персональні дані ОСОБА_2 були оприлюдненні у вільному доступі у мережці Інтернет, що у свою чергу призвело до незаконного доступу до них сторонніх осіб та порушення його права на захист своїх персональних даних від незаконної обробки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 статті 188-39 КУпАП, а саме не дотримався встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення права ОСОБА_2 на захист своїх персональних даних від незаконної обробки (пункт 7 частини 2статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»), або іншими словами поширив персональні дані гр. ОСОБА_2 без згоди останнього.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені участинах третійічетвертійцієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, датою виявлення адміністратвиного правопорушення є 10 грудня 2019 року, поступила на розгляд суду 12 грудня 2019 року, а на момент розгляду даної справи судом закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП,провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, встановленихст.38 КУпАП.

З огляду на те, що стягнення не може бути накладено пізніше, як через три місяці з дня виявлення правопорушення, то провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 статті 188-39 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 38, ч. 4 статті 188-39 КУпАП, ст.ст.247, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 188-39 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 статті 188-39 КУпАП щодо ОСОБА_1 , закрити на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Веселов В. М.