КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/380/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисника Терехов М.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на частину статті 130 КУпАП, на підставі якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому не можливо встановити, на підставі чого лікар зробив висновок про наявність стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім цього, ОСОБА_1 визнаний винуватим судом у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, незважаючи на те, що у протоколі зазначено, що останній керував авто з ознаками такого сп`яніння.

Також захисник не погоджується з кваліфікацією правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП через повторність, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 27.06.2019 року провадження за ч.1 цієї статті закрито за сплином строків накладення адміністративного стягнення.

Також подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що рішення було прийняте без участі ОСОБА_1 та не надсилалося йому, а з його змістом захисник ознайомився лише 26.11.2019 року.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи захисника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки судовий розгляд дійсно відбувся без участі ОСОБА_1 та без його належного повідомлення. При цьому копія рішення йому не надсилалася, а з матеріалами справи захисник ознайомився лише 26.11.2019 року, після чого подав апеляційну скаргу. За таких обставин клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 25 липня 2019 року близько 02:15 год. у м.Києві по проспекту Броварському 31/33, керував транспортним засобом «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення дійсно не зазначено частини статті 130 КУпАП, за якою його складено. Однак, до протоколу долучена довідка старшого інспектора ВАП УПП у м. Києві ДПП Кирієнка К.М. про те, що перевіркою встановлено повторне вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення протягом року.

В обґрунтування кваліфікації дій ОСОБА_1 по ч.2 ст.130 КУпАП за ознакою повторності суд послався на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11.04.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на те, що постановою Київського апеляційного суду від 27.06.2019 року постанову суду першої інстанції переглянуто та провадження закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, однак чинним залишився висновок про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення за встановлених судом першої інстанції обставин. За таких обставин кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП у цьому провадженні є правильною.

Вірними є встановлені судом обставини про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України, оскільки за результатами проведеного огляду у лікаря-нарколога встановлено, що на час огляду водій перебував у стані наркотичного сп`яніння.

На спростування апеляційних доводів захисника про відсутність в матеріалах справи акта медичного огляду особи суд апеляційної інстанції враховує, що пунктом 19 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику та залишається в закладі охорони здоров`я. Водночас стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 зафіксовано у відповідному висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 25.07.2019 року.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування судового рішення, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Терехова М.С. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз