ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/1156/19Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/79/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бойка П.В.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 08.11.2019 року 20 год. 15 хв. в с.Конюхи водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої ним скарги вказує, що оскаржувана ним постанова суду першої інстанції є незаконною і винесеною з істотним порушенням чинного законодавства.

Невідповідність постанови вимогам закону, на думку апелянта, убачається в тому, що наведені судом докази не є належними і допустимими у відповідності до ст.251 КУпАП.

Також вказує на неналежність як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки воно переривчасте і не відображає повністю обставини події.

Заслухавши захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бойка П.В., який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 051032 від 08.11.2019 року працівниками поліції, в присутності двох свідків зафіксовано факт зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 , як особою, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно виклав свої пояснення, зі змісту яких слідує, що він повністю погодився із викладеними у протоколі обставинами, зазначивши більше так не буду.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 , як особи яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, стверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого слідує, що він відмовився проходити такий огляд, що засвідчив своїм підписом.

Також працівниками поліції було оформлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, чим підтверджує те, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Обґрунтованість зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії НОМЕР_2 659666 від 08 листопада 2019 року, відповідно до якої останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.122, 125 КУпАП, оскільки 08 листопада 2019 року о 20 год. 15 хв. перевозив дитину на передньому сидінні віком менше 12 років та під час зупинки не увімкнув аварійної світлової сигналізації.

Наведені докази були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Доводи апелянта про необ`єктивний виклад місцевим судом встановлених обставин справи, невідповідність викладених у судовому рішенні обставин справи фактичним обставинам, неповне викладення його пояснень в суді та сумнівний і суперечливий характер доказів, на які послався суд, вважаю безпідставними, так як вони носять виключно суб`єктивний характер і спростовуються дослідженими судом матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відсутність належного відеозапису, яким зафіксовано правопорушення, на що посилається апелянт, не може бути підставою для скасування постанови місцевого суду, яку він оскаржує, оскільки його вина у вчиненні правопорушення доведена іншими належними та допустимими доказами, ув відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами адвоката Бойка П.В. щодо неналежності як доказу письмових пояснень свідків, які не допитувались в судовому засіданні, однак сукупність інших доказів, досліджених судом першої інстанції, є достатньою для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки факт його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.