Справа №642/85/20
Провадження №3/642/194/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер невідомий, громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №141673 від 25.12.2019 вбачається, 25.12.2019 о 00 год. 59 хв. в м.Харкові по вул. Пащенківська, 4, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ-21112, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти інкримінованого правопорушення заперечував, та пояснив, що 25.12.2019 він їхав на транспортному засобі до аптеки, коли працівники поліції його зупинили та повідомили його про підозру в керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, так як не довіряє приладу Драгер, від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, оскільки був у домашньому одязі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Перепелиця І.О. в судовому засіданні заперечувала проти інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, з тих підстав, що вважає протокол та додані до нього матеріали сфальсифікованими, свідок ОСОБА_2 не розумів державної мови та процедури складання протоколу. Свідок ОСОБА_3 підписав вже складений протокол, не чув, чи роз`яснювались права ОСОБА_1 , а тому пояснення вважає недопустимим доказом. Відповідно до ст. ст. 265-2, 266 КУпАП, авто не було затримано та після складання протоколу ОСОБА_1 продовжив керувати транспортним засобом. Відеозапис в матеріалах справи, де працівники поліції вибили з рук ОСОБА_1 мобільний телефон не містить звуку. А тому просила закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні, останній підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Крім того, на запитання головуючого пояснив, що, на його думку, ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, а тому вважає, що останній перебував в стані або алкогольного, або наркотичного сп`яніння. Також ОСОБА_3 підтримав свої письмові пояснення в матеріалах справи. Чи роз`яснювались права ОСОБА_1 , він не пам`ятає.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №141673 від 25.12.2019 зазначено про наявність в інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Гладкої О.В. підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та вказані такі ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає також в ухиленні водієм від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - ухилення водієм від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

ОСОБА_1 під час пояснень в судовому засіданні підтвердив той факт, що він керував транспортним засобом та що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою спеціального приладу Драгер, так і від медичного освідування в медичному закладі.

Матеріали містять також пояснення свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а також підтвердили, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки.

Судом було допитано свідка ОСОБА_3 , який підтвердив письмові пояснення в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_2 в судове засіданні на судові виклики не з`являвся, проте, стороною захисту жодним чином не спростовані його письмові пояснення в матеріалах справи, не надано доказів, що він не розумів державної мови та для чого його було запрошено як понятого, а тому суд визнає їх належним та допустимим доказом у справі.

Свідки також підписали протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №141673 від 25.12.2019.

Доказів чинення поліцейськими тиску на свідків суду не надано.

Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, підписувати протокол про адміністративне правопорушення відмовився, зауважень щодо невідповідності внесених до протоколу даних не заявляв.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять також доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять також доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 або його адвокатом суду не надано.

Щодо відеозапису в матеріалах справи від 25.12.2019, суд не бере його до уваги, оскільки вказаний доказ є недопустимим, з тих підстав, що в ньому відсутній звук.

При цьому, суд звертає увагу, що відеозапис не може вважатись єдиним доказом на підтвердження/спростування вчинення адміністративного правопорушення.

Даних, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суду не надано, натомість судом встановлено зворотне під час пояснень ОСОБА_1 , який вказаний факт підтвердив; не спростовано також зміст протоколу та зазначені вище докази, залучені органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, які судом визнані належними та допустимими.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №141673 від 25.12.2019, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає вимогам законодавства, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в матеріалах справи, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров`я, поясненнями свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 06.05.2015.

Таким чином, при накладанні адміністративного стягнення, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 40-1, ч. 2 ст. 130, 252, 268, 283-285 КУпАП України, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя