Справа № 143/579/20
Провадження № 33/801/510/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Вдовиченка Валерія Івановича

на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 червня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КпАП України, -

встановив:

Постановою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КпАП України та із застосуванням ч. 2 ст. 36 КпАП України, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Вдовиченко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутністю особи яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 .

Щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України захисник зазначає, що відповідно до висновку № 50 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 24.11.2019 останній при поступленні до лікарні був тверезий. Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до протоколу відбирання зразків для проведення експертизи, такі відбирались у ОСОБА_2 також 24.11.2019, а не у день ДТП 23.11.2019. При цьому відібраний зразок у шприці поміщено до спеціального пакету без скріплення його підписом, що ставить під сумнів його цілісність, а відтак і про об`єктивність проведеного дослідження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Вдовиченко В.І. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив, що біля 17 год. 23 листопада 2019 року керував власним автомобілем і рухався з роботи додому. Поблизу нафтобази раптово помітив автомобіль, який на його думку розвертався і виїхав на проїжджу частину дороги перед ним, внаслідок чого сталося ДТП. Після ДТП він був доставлений в лікарню, так як отримав тілесні ушкодження: забої голови, грудної клітини і ніг, проте був відпущений з лікарні, так як не потребував негайної госпіталізації. Перед ДТП він алкоголь не вживав і в результаті проведеного в присутності слідчого медичного огляду його було визнано тверезим. Одночасно з медичним оглядом він здав кров на наявність алкоголю, експертиза якої показала 11,7 проміле, що на його думку є неправильним, бо він взагалі не вживає спиртне, а вказана у висновку доза є вищою за смертельну.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 516205 від 20.05.2020 суд першої інстанції встановив, що 23.11.2019 о 17 год 00 хв в селищі Погребище Перше по вул. Центральній водій ОСОБА_1 , в порушення п.2.9а ПДР України, керував автомобілем «Audi AVANT А-4» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Такі дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Також, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №516204 від 20.05.2020 суд першої інстанції встановив, що 23.11.2019 о 17 год 00 хв в селищі Погребище Перше по вул. Центральній водій ОСОБА_1 , в порушення п. 12.3, 12.4 ПДР України, керуючи автомобілем «Audi AVANT А-4» д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «SSAN YONG KORANDO» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Такі дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ст. 124 КпАП України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, брати участь у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено статтею 268 КпАП України, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вимогами частини 2 статті 279 КпАП України передбачено, що під час судового розгляду суд, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Вказаних вимог закону при розгляді даної справи суд першої інстанції не дотримався.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено , що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, а тому враховуючи скорочені строки розгляду справи, суд першої інстанції, вважаючи ОСОБА_1 обізнаним про складення щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, прийшов до висновку, що поведінка останнього свідчить про свідоме затягування розгляду справи та можливість у зв`язку з цим розгляду справи за його відсутності.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи о 11 год 00 хв 05 червня 2020 року.

Так, відповідно до статті 277-2 КпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про направлення судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 судової повістки. Наявна в матеріалах справи телефонограма складена секретарем судового засідання 05 червня 2020 року о 10 год 26 хв про повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130, ст. 124 КпАП України цього ж дня 05 червня 2020 року об 11 год 00 хв, тобто повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання відбулося за 34 хвилини до його проведення, що вочевидь не може вважатися належним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи.

ОСОБА_1 об`єктивно не міг з`явитися в засідання суду, так як не був належним чином повідомлений про час розгляду даної справи, а справа була розглянута у його відсутність, чим порушено його право на судовий захист.

За таких обставин винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 16.06.2020 року, тобто в останній день десятиденного строку на апеляційне оскарження, а вже 23.06.2020 року подав апеляційну скаргу, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Водночас вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КпАП України, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо стаття 251 КпАП України.

При цьому орган (посадова особа) за змістом ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 516205 від 20.05.2020 суд першої інстанції встановив, що 23.11.2019 о 17 год 00 хв в селищі Погребище Перше по вул. Центральній водій ОСОБА_1 , в порушення п.2.9а ПДР України, керував автомобілем «Audi AVANT А-4» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці ДТП чи відразу після нього не проводився, при його госпіталізації встановлено попередній діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забійні рани в лобній та скроневій ділянці голови, гостра реакція на стрес. Про стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю не йшлося.

За висновком експерта №3228 від 26.11.2019, зробленого на підставі постанови слідчого в рамках кримінального провадження, в крові ОСОБА_1 методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 11,7 проміле.

Суд апеляційної інстанції відкидає зазначений висновок як вочевидь недостовірний, оскільки показник в 11,7 проміле є об`єктивно неможливим (наявність в крові від 3 до 5 проміле свідчать про тяжке отруєння алкоголем і можливу смерть, а від 5 до 6 проміле є смертельним отруєнням алкоголем).

Натомість в день і час відібрання у ОСОБА_1 зразка крові для проведення вищевказаного аналізу біля 10 год. 24 листопада 2019 року, його було оглянуто лікарем в присутності слідчого й зроблено висновок про те, що він тверезий (а.с. 61).

Відтак по справі відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що 23.11.2019 року біля 17 год. ОСОБА_1 керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, як про те вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КпАП України.

Водночас зібраними по справі матеріалами підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Так, статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 12.3 ПДР України передбачено, що уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що рух транспортних засобів у населених пунктах дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ №52 від 12.03.2020 питання про наявність чи відсутність в діях водія ОСОБА_3 та водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху експертом не досліджувалось в зв`язку з неможливістю визначити чи мали водії технічну можливість попередити зіткнення, проте експертом достовірно визначено, що швидкість транспортного засобу Audi A4 (водієм якого є ОСОБА_1 ) була не меншою за 64 км/год.

Під час досудового розслідування в кримінальній справі ОСОБА_1 не міг пояснити механізм виникнення ДТП, тоді як водій ОСОБА_3 послідовно стверджував про те, що після здійснення маневру розвороту він повністю зупинив свій автомобіль, а відтак останній підпадає під визначення перешкоди для руху, яку ОСОБА_1 за умови виконання пунктів 12.3 і 12.4 ПДР України міг безпечно об`їхати чи вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, проте цього не зробив, про що також свідчить відсутність слідів гальмування.

Визначаючи вид стягнення, суд апеляційної інстанції враховує характер правопорушення, особу порушника, який характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність обставин, які б обтяжували чи пом`якшували його відповідальність й приходить до висновку, що необхідним і достатнім буде стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вдовиченка Валерія Івановича задовольнити частково.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 червня 2020 року скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 і ст. 124 КпАП України.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити за п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 124 КпАП України і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник