ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Гордєєва Дениса Олександровича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 26 серпня 2020 року о 01.20 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул. Свєтлова, 26 в м. Дніпро з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Гордєєв Д.О. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування поновлення строку зазначає, що копію постанови було отримано лише 30.10.2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що було порушено право на захист, суд першої інстанції в порушення рівності та змагальності сторін, та права сторони на участь у судовому засіданні, здійснив розгляд справи за відсутності відповідача, без належного повідомлення про час та дату судового засідання.

Вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, виніс постанову на підставі інших, ніж протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали; встановлення особи та її ідентифікація через пошукову систему МВД України не передбачено нормами чинного законодавства України.

Також зазначає, що суд першої інстанції не викликав та не допитав свідків; під час виявлення ознак наркотичного сп`яніння жодних технічних засобів не застосовувалось та не було запропоновано здійснити такий огляд на місці; в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення водія від керування транспортним засобом.

Враховуючи те, що копію постанови суду було отримано лише 30.10.2020 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Захисник Гордєєв Д.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 100987 від 26.08.2020 року, рапортом працівника поліції, відеозаписом працівників поліції, направленням на огляд водія з метою встановлення стану сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що було порушено право на захист, суд першої інстанції в порушення рівності та змагальності сторін, та права сторони на участь у судовому засіданні, здійснив розгляд справи за відсутності відповідача, без належного повідомлення про час та дату судового засідання, не заслуговують на увагу враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р., практику ЄСПЛ суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знав про існування справи відносно нього, що підтверджується відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції. Крім того, судом першої інстанції здійснювались заходи щодо повідомлення останнього про час та місце розгляду справи шляхом направлення повістка про виклик до суду (а.с. 14).

Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено місце та час розгляду справи, ОСОБА_1 відмовився та про стан відомого судового провадження в розумні інтервали часу не дізнався.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист на власний розсуд.

Також не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що повертаючи справу на дооформлення, суд першої інстанції змінив обставини справи.

Так, судом першої інстанції було повернуто справу у зв`язку з тим, що додана до справи інформація з системи АРМОР. не містить фотокартки ОСОБА_1 , що не впливає на фактичні обставини справи.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що особу правопорушника було встановлено за допомогою системи АРМОР, яка не передбачена нормами чинного законодавства України, оскільки, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 відмовився надавати документи на посвідчення особи, в судове засідання для встановлення обставин справи та ідентифікації його як особи правопорушника не з`явився.

Є необґрунтованими й доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідків, так як справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення від керування транспортним засобом не спростовують наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Неспроможними також є доводи апелянта про те, що під час виявлення ознак наркотичного сп`яніння жодних технічних засобів не застосовувалось та не було запропоновано здійснити такий огляд на місці, оскільки згідно п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВД України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Гордєєва Дениса Олександровича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун