Справа № 545/450/20
Провадження № 3/545/160/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2020 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі, за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 400708 від 17.02.2020 року, ОСОБА_1 16.02.2020 року о 22 год. 30 хв., на М22 Полтава-Олександрія керував т/з ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нечітка хода), від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в ПОНД у лікаря нарколога у присутнсоті двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

05.03.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які були присутні 16.02.2020 року.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_4 , 16.02.2020 року о 20 год. 00 хв., його сина - ОСОБА_1 привіз до нього додому його знайомий ОСОБА_2 на автомобілі ВАЗ 21099. Близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 провів свого сина ОСОБА_1 та його знайомого ОСОБА_2 до автомобіля, за кермо даного автомобіля сів ОСОБА_5 , а його син ОСОБА_1 сів поруч, в якості пасажира. Надалі о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 зателефонував його син та повідомив, що машина зламалася (згоріло зчеплення) та він чекає в машині, поки повернеться ОСОБА_5 , який поїхав до міста за допомогою на попутному автомобілі.

Згідно з письмовим поясненням, що направив ОСОБА_1 , 16.02.2020 року приблизно 18 год. 00 хв., знайомий ОСОБА_5 привіз його до батька ОСОБА_4 додому, пізніше ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля ВАЗ 21099 та ОСОБА_1 сів поруч на пасажирське місце. Неподалік с. Розсошенці в автомобіля зламалося зчеплення і вони зупини авто на узбіччі, після цього ОСОБА_5 зупинив автомобіль, який їхав у напрямку міста Полтава і попросив допомоги, на що останній відповів згодою, а ОСОБА_1 залишився в авто чекати ОСОБА_5 . Невдовзі до ОСОБА_6 під`їхала поліцейська машина та патрульний поліцейський почав звинувачувати його в тому, що він керував авто в нетверезому стані, на що останній відповів, що стоїть і чекає товариша і що автомобілем ВАЗ 21099 сьогодні не керував.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , приблизно 22 год. 00 хв. до нього приїхав ОСОБА_5 , який попросив допомогти йому відбуксувати автомобіль ВАЗ 21099, який зламався. Пояснив, що з ОСОБА_6 їздив до його батька на його машині ВАЗ 21099, а ОСОБА_6 сидів поряд на місці пасажира. Зазначив, що коли автомобіль зламався, працівників поліції не було, потім він допоміг ОСОБА_5 відбуксувати автомобіль до СТО в м. Полтава, за кермом автомобіля був ОСОБА_5 .

Згідно пояснень ОСОБА_5 , 16.02.2020 року близько 18 год. 00 хв., він з його знайомим ОСОБА_6 вирушили на його автомобілі ВАЗ 21099 до селища Кобеляки, де саме проживали його батьки, за кермом був ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 сидів в якості пасажира. Післі візиту батьків ОСОБА_1 , повертаючись до м. Полтава, керуючи автомобілем, він помітив несправність, а саме виникли проблеми з зчепленням. Після чого ОСОБА_5 зупинив попутний автомобіль та поїхав до міста, з машиною ВАЗ 21099 залишився ОСОБА_1 .

Дослідивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, письмові пояснення свідків, матеріали справи про адміністративні правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, відеозапис із нагрудної камери патрульного поліцейського, приходжу до наступних висновків.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, адже, як вбачається з відеозапису, який додано до матеріалів справи, працівники поліції під`їхали до припаркованого автомобіля, і почали вести розмову з ОСОБА_1 .

Також в поясненнях свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не зазначено, що вони бачили чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, і в доданих поясненнях вказують, що вони були присутні при тому, як останній відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога в ПОНД, а те що він керував в стані алкогольного сп`яніння останні не вказують, а отже відсутні докази, які прямо підтверджують цей факт.

Факт керування ОСОБА_1 16.02.2020 року о 22 год. 30 хв. автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_2 на М22 Полтава-Олександрія, не знайшов підтвердження при розгляді справи і спростовується поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Сукупність доказів, досліджених судом, свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Частиною 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст. 62 Конституції України,-

постановив:

Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.В. Шелудяков