П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.20 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2020 року о 10 годині 10 хвилин в м. Лисичанську по вулиці Гетьманська, 31, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, порушення мови, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

У суді ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02 лютого 2020 року він керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, здійснив зупинку з порушенням ПДР України, після чого до нього підійшли співробітники поліції. Під час розмови, інспектору не сподобався його зовнішній вигляд і він запропонував пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Спочатку він погодився пройти медичний огляд, однак після того, як поліцейський з`ясував, що у останнього немає з собою паспорта, повідомив що їхати нікуди не треба і можна відмовитися від проходження огляду. І він відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння

Суд, вислухавши пояснення правопорушника та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді: незважаючи на невизнання своєї провини правопорушником у судовому засіданні, його провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 02 лютого 2020 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, вони були присутніми, в якості свідків, при складанні адміністративного протоколу у відношенні водія ОСОБА_1 який, керував транспортним засобом, з наявними ознаками наркотичного сп`яніння та на пропозицію співробітників УПП, щодо проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у Лисичанському закладі охорони здоров`я, відмовився в їх присутності (а.с.4, 5), та рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області Хомутова М. від 02.02.2020 (а.с. 6).

Невизнання своєї провини правопорушником, суд визнає як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за вчинене правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

З довідки УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що згідно бази даних «НАІС» ГСЦ МВС гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , категорії А1, А, В1 (а.с.8).

Досліджений в судовому засіданні відеозапис повністю підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, і його дії органом поліції кваліфіковані правильно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, відмовився.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника згідно зі ст. 34 КУпАП та обтяжують відповідальність згідно зі ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Що ж стосується стягнення, то враховуючи обставини справи, особу правопорушника, можливі наслідки вчиненого, відсутність обставин, які б пом`якшували або б обтяжували відповідальність, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 коп.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя А.Г. Березін