Справа № 364/191/20
Провадження № 3/364/53/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 06.03.2020 р. від Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі Володарське ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області) з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.02.2020 р. серії ГР № 205875 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 25.02.2020 р. близько 18:00 год. по АДРЕСА_1 не вжив відповідних заходів для належного утримання тварин на території свого домоволодіння, внаслідок цього його собака безперешкодно вийшла за територію домоволодіння на вулицю та накинулась на ОСОБА_2 , вкусила її за ліве передпліччя, заподіявши шкоду її здоров`ю.

У судовому засіданні 12.03.2020 р. ОСОБА_1 не заперечував, що його собака вкусила його сусідку ОСОБА_2 через те, що та замахнулася на собаку палкою, адже до цього жодного подібного випадку не траплялося, проте ОСОБА_1 заперечив свою вину в порушені правил утримання тварин, оскільки його собака утримується у дворі домоволодіння на міцному цепку.

Потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі з проханням припинити розгляд цієї справи, оскільки отримані нею від укусу собаки тілесні ушкодження є незначними, претензій ні до кого вона не має.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Ознайомившись з відомостями зазначеного протоколу та з`ясовуючи питання щодо можливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначеним адміністративним матеріалом, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

Частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП та повинен містити відомості, визначені статтею 256 КУпАП.

Статтею 154 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил тримання собак і котів, а саме: частиною першою цієї статті передбачено відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях; частиною другою за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першоюцієї статті.

Водночас правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування (частина друга статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»).

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою статті 154 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення санітарно-епідеміологічної безпеки; об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил тримання собак, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі прямого, так і непрямого умислу. Для того, щоб дії винної особи утворювали склад правопорушення, передбаченого частиною другою статті 154 КУпАП необхідно, щоб остання тримала собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Як звернув увагу суд апеляційної інстанції, рішення якого в даній категорії справ є остаточними, зазначена норма бланкетна, тому обов`язковою умовою є порушення винною особою вимог підзаконного нормативного акту; в даному випадку правовідносини, пов`язані з триманням собак і котів регулюються місцевими правилами утримання тварин, і суд за своєю ініціативою позбавлений процесуальної можливості встановити такі обставини правопорушення (постанова Апеляційного суду Київської області від 21.08.2017 р.).

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Київського апеляційного суду від 11.05.2019 р. у справі № 752/6629/19 конкретні правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування індивідуально. Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у таких формах:

1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад);

2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

Кожна з перелічених кваліфікуючих ознак становить окрему складову об`єктивної сторони зазначеного адміністративного правопорушення.

Як убачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за частиною другою статті 154 КУпАП відносно ОСОБА_1 , він 25.02.2020 р. не вжив відповідних заходів для належного утримання тварин на території свого домоволодіння, його собака вийшла за територію домоволодіння на вулицю та вкусила ОСОБА_2 , чим заподіяно шкоду здоров`ю останньої.

Проте протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про обов`язкову складову об`єктивної сторони правопорушення, зокрема тримання ОСОБА_1 собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях. У протоколі стосовно ОСОБА_1 вказано лише про дії, вчинені собакою, що заподіяли шкоду здоров`ю людини, без конкретизації, які саме правила тримання собак порушено ОСОБА_1 та у чому виявилось це порушення.

Крім того, санкція частини другої статті 154 КУпАП передбачає конфіскацію тварини, проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належності собаки ОСОБА_1 , що є обов`язковим для вирішення питання про конфіскацію цієї собаки, оскільки відповідно до вимог частини першої статті 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України. До того ж до протоколу про адміністративне правопорушення не додано протокол вилучення майна, що підлягає конфіскації, наявність якого передбачено пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», що в подальшому унеможливлює виконання постанови суду у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації тварини.

За змістом статті 278 КУпАП при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам статті 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, матеріали справи повертаються відповідному органу на дооформлення.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 (зі змінами та доповненнями) визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному органу для належного оформлення.

З огляду на наведене розгляд справи про адміністративне правопорушення не вбачається можливим, а матеріали справи підлягають поверненню на доопрацювання органу, який їх склав.

Керуючись частиною другою статті 154 КУпАП та статтями 245, 251, 252, 254, 256, 276-277, 278, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 154 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області на доопрацювання.

Копію цієї постанови суду надіслати до Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області та прокурору до відома.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.