Категорія:ч.1 ст.130, ст.122-2 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Хитрика Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130, ст.122-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13.09.2020 року, о 17:40 годині, в селі Городище-1, вулиця Миру, Луцького району, керував автомобілем марки «ЗАЗ 110307» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії останнього кваліфіковані поліцейським за ч.1 ст.130 КпАП України.

Також, ОСОБА_1 13.09.2020 року о 17:40 годині в селі Городище-1, вулиця Миру, Луцького району, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі д.н.з. НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.122-2 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав йому можливості скористатися правовою допомогою захисника, не роз`яснив йому що розгляд справи завершується, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не оцінив усіх доказів у їх сукупності, не забезпечив його права на подання доказів та заявлення клопотань, а відтак виніс передчасну постанову, чим порушив норми матеріального та процесуального права. Вказує на те, що працівники поліції не пропонували йому їхати до медичного закладу для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги. Вказав, що матеріали справи підлягають поверненню до управління патрульної поліції для доопрацювання. Матеріали справи не містять доказів того, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі. Хоча він бажав його пройти в медичному закладі та наполягав на цьому. Вказує на те, що пояснення свідків теж є сумнівними.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з доповненням, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Хитрика Р.І., які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданих адміністративних правопорушень, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цих адміністративних правопорушень доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №385617 від 13.09.2020 року (а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №385618 від 13.09.2020 року (а.с.2);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 343633 від 13.09.2020 року (а.с.3);

- рапортом працівника поліції (а.с.4);

- поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми при складанні працівниками поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 , водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, від підпису відмовився також (а.с.5, 6)

- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.11).

Апеляційним судом вжито неодноразових заходів виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання, проте з невідомих причин останні не змогли з`явитися на розгляд справи в зв`язку з чим, судом беруться до уваги їхні письмові пояснення, наявні в матеріалах справи.

Доводи, на які посилаються ОСОБА_1 та його захисник Хитрик Р.І., не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, та не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі то вони не заслуговують на увагу суду та спростовуються письмовими поясненнями свідків та рапортом працівника поліції.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 та його захисника, викладені в апеляційній скарзі та доповненні до неї, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.