П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна,розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановила:

07 грудня 2019 року о 19 год 00 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Довбуша в м. Києві, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі автомобілю марки «КІА», н/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення, яке призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 16.11 правил дорожнього руху України.

Крім того, 07 грудня 2019 року о 19 год 00 хв ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Довбуша в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 усудовому засіданні не визнав вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та зазначив, що автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 він не керував, а сидів на пасажирському сидінні. Даним автомобілем керував ОСОБА_2 , особу якого працівники поліції не встановили та жодним чином не зазначили, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності достовірно відомо, що ОСОБА_2 проходив службу в органах поліції на посаді інспектора патрульної служби взводу патрульної служби Броварського міського відділу, однак був звільнений з органів поліції та на даний момент оскаржує зазначене звільнення. Крім того, під час приїзду інспекторів патрульної поліції між ними та ОСОБА_2 виникла дружня розмова, після якої працівники поліції переключили свою увагу на нього та розпочали складати протокол про адміністративне правопорушення. Про свою непричетність до дорожньо-транспортної пригоди він неодноразово заявляв працівникам поліції, однак його пояснення жодним чином на них не вплинули. Також факт керування ОСОБА_2 автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року та Деснянським районним судом м. Києва від 18 грудня 2019 року, якими останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, працівниками поліції при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено у ньому про те, що водію пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також у закладі охорони здоров`я, а тому порушено процедуру огляду на стан сп`яніння. Також письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять жодної конкретики по даній справі про адміністративні правопорушення, а тому є неналежними доказами. Крім того, зазначає, що у нього відсутнє право керування транспортними засобами, оскільки він не вчиняв жодних дій для отримання посвідчення водія. Також зазначив, що про факт керування автомобілем «ВАЗ 21-0994-20», н/ НОМЕР_3 , саме ОСОБА_2 можна стверджувати із переписки у месенджері «Viber» між водієм зазначеного автомобіля та свідками ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . У зв`язку із зазначеним просив закрити адміністративне провадження за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього за відсутністю складів адміністративних правопорушень.

Також в судовому засіданні надав пояснення водій автомобіля марки «КІА», н/з НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який пояснив, що 07 грудня 2019 року о 19 год 00 хв він керував зазначеним автомобілем та на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Довбуша в м. Києві його транспортний засіб здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/ НОМЕР_3 , яким керувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який перебував у неадекватному стані. У автомобілі був ще один чоловік, який також був у стані сп`яніння. Вони обидва вели себе не адекватно та агресивно.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що 07 грудня 2019 року вона була пасажиром в автомобілі марки «КІА», н/з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 та на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Довбуша в м. Києві в даний транспортний засіб в`їхав автомобіль марки «ВАЗ 21-0994-20», н/ НОМЕР_3 , з якого вийшли дві особи, які на її думку перебували у стані сп`яніння, оскільки поводились невідповідно та ображали її та ОСОБА_6 . Крім того зазначила, що автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 керував ОСОБА_1 . Щодо тверджень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про спілкування з нею через месенджер «Viber», то зазначила, що тоді вона через стрес не була остаточно впевненою, щодо особи, яка керувала автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 , тому висловила припущення. На даний момент вона впевнена, що особою, яка керувала транспортним засобом, є ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він був свідком дорожньо-транспортної пригоди між автомобілем марки «КІА», н/з НОМЕР_2 та автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/ НОМЕР_3 , яке відбулось 07 грудня 2019 року на перехресті вул. Алма-Атинської та вул. Довбуша в м. Києві. Також він бачив достовірно, що автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20»керував ОСОБА_1 , який після дорожньо-транспортної пригоди поводився досить неадекватно та відмовив працівникам поліції в проходженні огляду на стан сп`яніння. Він був свідком цього та підтвердив у відповідних письмових поясненнях.

Згідно пояснень ОСОБА_8 вбачається, що він 07 грудня 2019 року, приблизно о 19 год 00 хв проходив біля вул. Алма-Атинській у м. Києві та помітив, що на перетині вул. Алма-Атинської з вул. Довбуша відбулось зіткнення автомобілів, один із яких належав його давньому знайомому ОСОБА_6 . Підійшовши ближче до місця зіткнення, він бачив, що з автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який ним і керував. Крім того, останній був дуже збуджений та поводився дуже демонстративно.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, водія автомобіля марки «КІА» ОСОБА_6 , свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 07 грудня 2019 року серії ДПР18 № 075062 та 075063 зі змісту яких вбачається порушення водієм пунктів 2.5, 16.11 правил дорожнього руху України, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 грудня 2019 року, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції №АА00927, записаним на DVD диск.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francisv. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як роз`яснено в абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, суддя вважає такими, що не спростовують винуватість ОСОБА_1 твердження про те, що автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/НОМЕР_3 керував ОСОБА_2 , а саме декларацію перед звільненням ОСОБА_2 з органів патрульної поліції за 2019 рік та постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року.

Ці докази підтверджують лише той факт, що ОСОБА_2 володіє вищевказаним транспортним засобом, а також те, що 16 липня та 18 грудня 2019 року керував автомобілем марки «ВАЗ 210994» з ознаками алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 безпосередньо в судовому засіданні, будучи при цьому повідомлені про необхідність надання правдивих показів зазначили, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/з НОМЕР_1 , що спростовує твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Покази свідків та потерпілого суддя вважає належними та допустимими, оскільки вони підтверджуються матеріалами долученими до справи про адміністративне правопорушення, та не суперечать між собою.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 6 роз. ІХ 6. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції не погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується, як відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, так і свідком ОСОБА_4 , тому суддя вважає цілком обґрунтованим оформлення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суддя вважає недопустимими докази у вигляді скріншотів з месенджера «Viber», оскільки свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні їх спростувала та зазначила, що при спілкуванні по месенджеру вона не була остаточно впевненою, однак на момент судового розгляду вона однозначно вказала на ОСОБА_1 , як на особу, яка керувала автомобілем марки «ВАЗ 21-0994-20», н/ НОМЕР_3 .

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП судді не надано.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення від 07 грудня 2019 року серії ДПР18 №075063 та ДПР18 №075063 щодо ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП. Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності неодноразово зазначав, як під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні про те, що посвідчення на право керування транспортними засобами він не отримував. Враховуючи дані обставини, суддя вважає, що до ОСОБА_1 не може бути застосовано такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, щоОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 36, 41-1, 124, 130, 251, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення:

за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 к.

за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 к.

Згідно ст. 36 КУпАП остаточно призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 к.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко