Справа №155/1747/20
Провадження №3/155/685/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року суддя Горохівського районного суду Волинської області Адамчук Г.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Горохівського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , працюючої продавчинею,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 18 листопада 2020 року, о 12 годині 45 хвилин, в АДРЕСА_2 , перебувала на робочому місці в приміщенні магазину без засобів індивідуального захисту, зокрема, захисної маски, чим порушила п.п.1, п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним порушенням гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» ОСОБА_1 в суді свою вину визнала повністю та щиро розкаялася.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №451518 від 18 листопада 2020 року, а також іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями направленими на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Положення ст.22 КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. При розгляді справ та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Аналізуючи вищевказане, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, оскільки остання свою вину у вчиненому правопорушенні повністю визнала.

Враховуючи особу правопорушниці, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, беручи до уваги суспільну небезпеку вчиненого, її щире каяття, інші обставини справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст.22, 40-1, 221, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною в правопорушенні, передбаченому ст.44-3 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, звільнивши її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя