Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1617/20 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Слісарчук Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Слісарчук Я.А., за участю: секретаря судового засідання Кашенко Л.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кушніренка А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, 11.07.2020 о 23.10 ОСОБА_1 по вул. Молодіжна у с. Мамрин, Коростишівського р-ну керувала автомобілем «Нісан Кашкай», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду, в частині визнання її винною за ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити у цій частині провадження по справі за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Звертає увагу, що під час розгляду справи судом першої інстанції вона перебувала на лікуванні, що підтверджується відповідними медичними довідками та заявами про відкладення судових засідань, однак суд розглянув справу у її відсутність, чим порушив її право на захист. Посилається на те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване притягнення особи до відповідальності. Вказує, що станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, диспозиція частини першої статті 130 КУпАП, не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. А тому вона не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки не є судноводієм морського чи річкового судна. Вважає, що оскаржуване рішення суперечить позиції суду, оскільки матеріали про притягнення її до адміністративної відповідальності 04.08.2020 були повернуті судом до Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області для доопрацювання з підстав відсутності закону про адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Посилається на те, що постанова суду містить істотні суперечності, так суд закрив провадження по даній справі за відсутності в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП і в той же час визнав її винуватою за вчинення правопорушення. передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кушніренка А.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав належну оцінку, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №124810 від 12.07.2020 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №072523 від 12.07.2020; рапортом поліцейського СРПП № 2 Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області Яремчука С.М.; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Вищевказані зібрані по справі докази свідчать про те, що 11.07.2020 о 23.10 ОСОБА_1 по вул. Молодіжна у с. Мамрин, Коростишівського р-ну керувала автомобілем «Нісан Кашкай», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині того, що станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП діяла у редакції, яка не передбачала відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виходячи з наступного.

22 листопада 2018 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

03 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом №2617-VIII з 1 січня 2020 на 01 липня 2020 року.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №720-IX).

У Розділі ІІ Закону №720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII).

01 липня 2020 року Закон №2617-VIII набрав чинності, а Закон №720-IX був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Відповідно до ч.5 ст.94 Конституції України, Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Тобто, Закон №720-IX набрав чинності 03 липня 2020 року, в день його опублікування.

Крім того, Законом України №720-IX внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Враховуючи наведене, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом №2617-VIII, а тому судом першої інстанції дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані правильно, а накладене на неї стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП, з чим і погоджується апеляційний суд.

Посилання апелянта на те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зібрані по справі докази свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями порушила п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №124810 від 12.07.2020, 11.07.2020 о 23.10 ОСОБА_1 по вул. Молодіжна у с. Мамрин, Коростишівського р-ну керувала автомобілем «Нісан Кашкай», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилась у присутності двох свідків, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського. Від підпису у вказаному протоколі та наданні пояснень ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків. В протоколі про адміністративне правопорушення наявна відмітка про те, що ОСОБА_4 отримав автомобіль від працівників поліції та зобов`язався доставити його до місця проживання власника, що засвідчено його особистим підписом. Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №072523 від 12.07.2020, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки остання по вул. Молодіжна у с. Мамрин, Коростишівського р-ну керувала автомобілем «Нісан Кашкай», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає безпідставними з огляду на наступне.

В матеріалах провадження наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повітки) ОСОБА_1 від 14.08.2020; заяви ОСОБА_1 від 14.09.2020, 15.09.2020, 28.09.2020, 05.10.2020, 08.10.2020, які подані особисто безпосередньо до канцелярії суду, про відкладення судового засідання; телефонограма від 06.10.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про судове засідання 08.10.2020. На переконання апеляційного суду, вищенаведене підтверджує факт обізнаності ОСОБА_1 про те, що в провадженні суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно неї. Судом неодноразово були задоволені клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання. Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 мала достатньо часу для того щоб ознайомитись з матеріалами справи, а в разі необхідності залучити до справи захисника. У поданих заявах про відкладення судових засідань, ОСОБА_1 не зазначала, що бажає приймати участь безпосередньо у судовому засіданні.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи та передбачених ст.38 КУпАП, строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 враховуючи, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, згідно ч.3 ст.268 КУпАП, не є обов`язковою.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 приймала участь у судовому засіданні та, користуючись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, залучила захисника, надавала пояснення, мотивуючи свої вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості і прийняв обґрунтоване рішення про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП та про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова суду не містить істотних суперечностей про що зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду є законна і обґрунтована, вона відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2020 року, щодо неї - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: