Справа №591/5375/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 33/816/4/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю захисника Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 17 серпня 2019 року близько 16 години 06 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Суми по вул. І.Сірка біля буд. 37, керував транспортним засобом - автомобілем «Nissan Vanette» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком СОНД № 2799 від 17.08.2019 р., чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, закривши провадження по справі.

За змістом доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність зупинки транспортного засобу, яким він керував. Також вважає, що йому не було роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу на допущені виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що на місці зупинки жодних документів не складалось, свідки не залучались, хоча у наведеному документі (акті) вони є, тому вважає, що пояснення таких свідків як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна приймати до уваги.

Вказує на недоліки медичного висновку, а саме, що у висновку не зазначено заклад охорони здоров`я, підпис ПІБ лікаря є нечітким та відсутня особиста печатка, що створює неможливість ідентифікації як закладу, так і лікаря. Зазначає, що жодних зразків біологічного дослідження (ні слини, ні сечі, ні крові, тощо) у нього не відбиралось, тому незрозуміло яким чином був встановлений стан сп`яніння.

Окрім того, працівниками патрульної поліції під час вилучення посвідчення водія, йому не було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Вислухавши пояснення захисника Шевченка Д.С., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2019 року серії ОБ № 160357 ( а.с. 1), який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає; висновком Сумського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2799 від 17.08.19 року, згідно якого станом на 16 год. 40 хв. 17.08.2019 р. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3); актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2799 від 17.08.2019 року, згідно з яким результат обстеження ОСОБА_1 за допомогою Драгера - 1,88 ‰ (а.с.35); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного газоаналізатора Драгер Алкотест 6810, на що останній відмовився ( а.с.4-5), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які кожен окремо підтвердили, що були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , який зі змістом протоколу, місцем та часом розгляду справи був обзнайомлений, але від підпису про отримання копії протоколу відмовився ( а.с. 6,7), відеозаписами з відео реєстратора( а.с.10).

Доводи апелянта про те, що зазначені свідки не були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього не знайшли свого підтвердження.

Так, в суді апеляційної інстанції був безпосередньо допитаний свідок ОСОБА_5 , який підтвердив, що був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та відмови останнього від підпису в протоколі.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень свідків немає підстав.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

З наданих відеозаписів відеореєстраторів, вбачається, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, на що останній одразу погодився пройти огляд лише в закладі охорони здоров`я.

Також для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи апеляційним судом були викликані та допитані в якості свідків інспектор поліції ОСОБА_6 та лікар нарколог СОНД ОСОБА_7 .

Зокрема, інспектор поліції Артеменко Н.В. показала, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за повідомленням ОСОБА_8 на телефонну лінію «102», щодо вчинення останнім правопорушення. При цьому, на підтвердження зазначеного інспектором поліції надано ксерокопію письмового повідомленні про правопорушення. ОСОБА_1 було пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він відмовився та погодився пройти такий огляд в медичному закладі. Направлення на огляд будо надано черговому лікарю, який проводив огляд.

Із пояснень лікаря ОСОБА_7 вбачається, що він, як лікар нарколог СОНД, в зазначений час проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер, результат тесту якого показав 1,88 ‰. Направлення на огляд надавалось. ОСОБА_1 був ознайомлений з висновком щодо результатів медичного огляду та погодився з ним. На відібранні у нього біосередовища не наполягав. Щодо печатки лікаря у висновку, то вона не передбачена нормативною базою. Прии цьому огляд проводився в приміщенні СОНД.

Показання зазначеного свідка спростовують доводи апелянта про те, що огляд проводився в приміщенні поліції, а не в медичному закладі.

Апеляційним судом не встановлено підстав, які б давали підстави сумніватись в показах цих свідків, показання яких є послідовними, узгоджуються з дослідженими матеріалами справи.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Враховуючи викладене, посилання апелянта на безпідставність зупинки транспортного засобу, яким він керував, не заслуговують на увагу, оскільки, як видно з ксерокопії письмового фіксування правопорушення, працівником поліції 17.08.2019 р. о 15-56 год. було отримано повідомлення, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб, що підтверджує правомірність дій поліцейських.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України також не знайшли свого підтвердження, оскільки із пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу, в якому, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права і обов`язки , передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.