Єдиний унікальний номер №943/167/20
Провадження №3/943/116/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №045700 від 26.01.2020 про те, що 26 січня 2020 року о 21 год. 55 хв. по вул. Заводська-Львівська в місті Буськ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря ОСОБА_3 в м. Буськ, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення судом його про час і місце розгляду справи належним чином, будучи представлений в судовому засіданні своїм повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., який подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, на задоволенні якого наполягає, виходячи з таких мотивів. Зокрема захисник покликається на незаконність дій поліцейських та протиправне складення ними адміністративного протоколу щодо підзахисного, оскільки відеозаписом події стверджується відмова ОСОБА_2 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, оскільки він стверджував, що не керував ним. Проте поліцейський замість запросити двох свідків, у присутності яких засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події, прийняв протиправне рішення доставити підзахисного до місцевої лікарні всупереч його волі, що відбувалось з грубими порушеннями вимог законодавства та прав водія та без залучення будь-яких свідків. Згодом, як видно з матеріалів відеозапису події в Буській ЦРЛ, що лікар запропонував продути «Драгер», виміряти пульс і тиск, на що водій не погодився, відмовившись від всього категорично. Проте, лікар все ж таки безпідставно виписала висновок про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння без проходження жодного його огляду на стан сп`яніння, незважаючи на вказану відмову водія від цього. При цьому, як видно з відеозапису, що поліцейські, які були постйно присутні під час перебування ОСОБА_2 в лікарні, безпосередньо почувши та бачивши відмову водія від проходження відповідного огляду протиправно за відустності жодних підстав склали відповідний протокол про керування його підзахисним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, замість здійснити оформлення адміністративних матеріалів у встановленому законом порядку щодо відмови водія від проходження такого огляду в присутності двох свідків. Крім того захисник покликався на незаконність затримання ОСОБА_2 , невідповідність зазначеного в протоколі та письмових документах часу тому, що наявний на відеозаписі події, неспівпадіння такого та наявністю зовсім іншого бланку направлення водія на огляд в долучених суду письмових матеріалах тому, що вбачається з відеозапису, що свідчить про фальсифікацію письмових матеріалів. Оскільки суд не вправі самостійно кваліфікувати правопорушення, яке розглядається лише в межах висунутого в протоколі обвинувачення, склад якого в діях ОСОБА_2 об`єктивно відсутній, а тому просив закрити провадження щодо його підзахисного за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевірені відеозаписом з міся події, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Нормою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за № 1413/27858 (надалі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п. 6 та п. 7 Розділу І цієї Інструкції).

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан такого сп`яніння є двома різними та самостійними складами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з тим, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №045700 від 26.01.2020, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто у вину ОСОБА_2 поставлено виключно керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що може мати місце за наслідками огляду особи на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Натомість, як вбачається із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні долученого поліцейськими відеозапису події, що ОСОБА_2 жодного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі фактично не проходив, оскільки категорично відмовився від такого огляду, як і не пройшов відповідних медичних обстежень, відмовившись виміряти артеріальний тиск, пульс, виконати певні медичні обстеження.

Тобто відеозаписом події об`єктивно підтверджено відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що в силу вимог пункту 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853, давало правові підстави поліцейському в присутності двох свідків скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначити ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у вину йому не ставиться відмова від огляду, а суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів такому, істотне порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння щодо останнього та недійсність проведеного огляду в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положеннями статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено гарантії при розгляді вказаної категорії справ, яка за своєю структурою в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить правового визначення меж судового розгляду. Способом ж подолання даної прогалини є можливість застосування правових інструментів, які дозволять в процесі правозастосування вирішити це питання за допомогою аналогії закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону щодо визначення меж судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки судом з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається можливе вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП виключно в частині відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак суд не може самостійно вийти за межі обвинувачення та змінити правову кваліфікацію діяння особи в сторону погіршення її становища, а тому вважає відсутність в діянні ОСОБА_2 адміністравного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він відмовився від проходження такого огляду, обвинувачення за яким йому пред`явлено не було.

Як зауважив Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ у справах «Коробов проти України» від 21.07.2011 та «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні не доведено факту керування водієм ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у встановленому законом порядку такий огляд ним не пройдено, а відеозаписом події об`єктивно підтверджена виключно відмова останнього від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, яка у вину йому не ставиться, а суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів такому, істотне порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння щодо останнього та недійсність огляду в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 130, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос