Справа № 561/157/20
ПОСТАНОВА

іменем України

12 березня 2020 року смт Зарічне

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В., при секретарі судового засідання Расевич Г. І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого проживаючого у АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, його захисника - адвоката Яскевича Ф. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, направлені від Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 333518, ОСОБА_1 , 15 лютого 2020 року близько 08 год. 55 хв. у с. Іванчиці по вул. Колгоспній Зарічненського району Рівненської області керував автомобілем марки Ауді-А4, д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора (драгер) № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, де зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за що передбачена відповідальність у ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що 15 лютого 2020 року вранці близько 08:30 год. він разом з рідним братом ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Ауді-А4, д. н. з. НОМЕР_1 поїхав до с. Іванчиці Зарічненського району Рівненської області по справах. Під`їхавши на вул. Колгоспну у с. Іванчиці, Зарічненського району Рівненської області його брат вийшов, а він у цей час перебував на пасажирському сидінні автомобіля, коли під`їхали поліцейські та почали оформляти матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан сп`яніння. Згодом він був доставлений поліцейськими до Зарічненського відділення поліції для продовження оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Представник особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Яскевич Ф. О. подав суду клопотання від 06 березня 2020 року про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що з постанови незрозуміло чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та чи відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки за керування т. з. з ознаками алкогольного сп`яніння відповідальності немає. Вказує на відсутність у матеріалах справи доказів, у підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Вказав на порушення порядку проведення освідчення ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та на відсутність належних доказів винуватості порушника, що у сукупності є підставою для закриття провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності. Просив викликати у судове засідання та допитати у якості свідків володільця транспортного засобу марки Ауді-А4, д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 , ОСОБА_2 брата правопорушника, допитати як свідка ОСОБА_3 очевидця зупинки транспортного засобу поліцейськими та свідка, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3 товариш ОСОБА_1 у судовому засіданні показав, що 15 лютого 2020 року вранці близько 09:00 год. стояв на зупинці у с. Іванчиці, Зарічненського району Рівненської області, коли побачив автомобіль Ауді-А4, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні. Він зупинив т. з. та попросив підвезти його, але, ОСОБА_2 йому відмовив, пояснивши що їде в с. Іванчиці по справах. Через деякий час побачив, що на відстані близько 150 метрів від зупинки по вул. Колгоспній у с. Іванчиці авто було зупинене поліцейськими через 3-5 хвилин. Він до них не підходив причину зупинки не з`ясовував, оскільки розмовляв по телефону, як і не бачив момент зупинки автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 вказав, що на місці зупинки т. з. не перебував, а знаходився у Зарічненському відділенні поліції, по власних справах, куди ОСОБА_1 був доставлений поліцейськими для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Був очевидцем того, що останній декілька раз як відмовлявся так і погоджувався пройти огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_5 , поліцейський Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області у судовому засіданні вказав, що вранці 15 лютого 2020 року отримав телефоном оперативну інформацію про те, що на АЗС Олас у смт Зарічне знайомі йому особи перебувають у стані алкогольного сп`яніння та мають намір керувати після цього транспортними засобами. Відпрацьовуючи інформацію ним разом з іншими поліцейськими було прийнято рішення попередити правопорушення. На вказаній заправній станції було виявлено автомобіль марки ВАЗ НОМЕР_2 , який виїхавши з заправки та не зупинився біля КНП Зарічненська ЦРЛ на вимогу поліцейських і втік з місця зупинки, а також автомобіль марки Ауді-А4, д.н.з. НОМЕР_1 , переслідуючи який, за допомогою проблискових маячків синьо-червоного кольору по вул. Колгоспній у с. Іванчиці був зупинений екіпажем поліції у складі поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на службовому автомобілі. Автомобілем керував ОСОБА_1 , який після зупинки поліцейськими пересів на переднє пасажирське сидіння. Інших осіб в автомобілі не було. Оскільки останній поводив себе неадекватно, поліцейські прийняли рішення доставити його у відділення поліції для оформлення матеріалів адміністративного правопорушення. Свідок ствердив, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_6 поліцейська СРПП №4 Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області, будучи допитаною у якості свідка вказала, що 15 лютого 2020 року близько 09:00 год. перебувала на роботі по патрулюванню на автодорозі Зарічне Дубровиця, коли їх службовий автомобіль обігнав автомобіль марки Ауді. Вони почали його переслідувати та наздогнали на вул. Колгоспній у с. Іванчиці, куда цей автомобіль повернув. Зупинка здійснювалась за допомогою проблискових маячків червоно синього кольору. Після зупинки побачила, що водій пересів з водійського сидіння на переднє пасажирське. Йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на що останній відмовився, оскільки з його слів автомобілем не керував. Згодом під`їхав інший екіпаж з поліцейськими. Для складення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 було доставлено до Зарічненського відділення поліції, оскільки порушник намагався втекти з місця зупинки, поводив себе не агресивно.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, та здобуті під час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №333518, відповідно до якого ОСОБА_1 , 15 лютого 2020 року близько 10 год. 00 хв. у с. Іванчиці по вул. Колгоспній Зарічненського району Рівненської області керував автомобілем марки Ауді-А4, д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора (драгер) № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР (а. с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови). Огляд не проводився. Свідками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а. с. 4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а. с. 5,6) про те, що об 10:00 год. 15 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу так і у Зарічненському відділенні поліції неодноразово пропонувалось поліцейськими пройти освідчення на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте останній усіляко уникав цього. Не висловлював чіткої позиції з приводу цього, як погоджувався так і відмовлявся від освідчення, виказуючи це словами, жестами, поведінкою.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що 15 лютого 2020 року транспортним засобом марки Ауді-А4, д.н.з. іноземної реєстрації LZA НОМЕР_3 він не керував, а таким керував його брат ОСОБА_2 , оскільки таке спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами, як от отриманими у суді свідченнями поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відсутності логічності у показах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: що автомобілем керував його брат, який вийшов по справах, оскільки таке твердження спростовується тим, що після зупинки поліцейськими пройшов мінімальний проміжок часу та у автомобілі крім ОСОБА_1 нікого не було, віддаленістю від місця зупинки від житлових будинків, куди з його слів пішов його брат у справах, небажанням свідка ОСОБА_3 , який перебував на автобусній зупинці поблизу підійти до ОСОБА_1 та поцікавитись, чому його знайомого зупинили поліцейські, що ставить під сумнів, перебування свідка у даний час на автобусній зупинці у с. Іванчиці. Вказані обставини доводять, що у автомобілі на момент зупинки перебував лише ОСОБА_1 , який після зупинки пересів на переднє пасажирське сидіння та вибрав лінію захисту, що він автомобілем не керував з метою уникнення притягнення до відповідальності.

При оцінці показань свідка ОСОБА_3 суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Доорсон проти Нідерландів» від 26.03.1996 р. в п.78 якого зазначено, що « … відповідно до Конвенції, завдання Суду полягає не в тому, щоб ухвалювати, чи були свідчення свідків прийняті як докази належним чином, що мають зробити національні суди, завдання ж Європейського суду полягає в тому, щоб установити, чи було справедливим провадження загалом, зокрема і спосіб прийняття доказів. Суд не може визнати абстрактно, що свідчення свідка на відкритому засіданні і під присягою, завжди важать більше, ніж інші свідчення, які той самий свідок дає в межах судового провадження, тим більше, якщо між першими і другими є суперечність…». Комісія у цьому зв`язку повинна брати до уваги те, що передумовою системи кримінального правосуддя, яка захищає суспільство в цілому, є пильний контроль за виконанням обов`язку свідків говорити правду.

Таким чином суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 про те, що за кермом автомобіля марки Ауді-А4, д.н.з. НОМЕР_1 перебував ОСОБА_2 , брат ОСОБА_1 бо його свідчення не підтверджуються іншими належними доказами, таким чином судом не приймаються як належні.

Доводи захисника щодо недотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а саме щодо проведення огляду не на місці зупинки т. з. спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, з якого очевидно, з точки зору стороннього спостерігача вбачається неадекватна поведінка порушника, що обумовило його доставлення до відділення поліції для належного оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Крім іншого ці суперечності не впливають на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість суд довіряє письмовим поясненням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , оскільки такі є логічними, обґрунтованими, точними та не суперечать одні одним, вони відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів.

Належним доказом суд визнає також показання як свідка інспектора ОСОБА_6 , оскільки такі не суперечать письмовим поясненням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яким надано правову оцінку в ході розгляду даного адміністративного матеріалу.

Слід зазначити, що згідно з вимогами ст. ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис в нагрудної камери поліцейського суд вважає належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки так і бажання пройти такий огляд у медичному закладі, але в цілому його поведінка була спрямована на уникнення такого огляду. Даний відеозапис з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами беззаперечно встановлено, що 15 лютого 2020 близько 08.55 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Ауді-А4, д.н.з. НОМЕР_1 , окрім нього, жодних осіб з ним не було та останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що стверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 від 15 лютого 2020 року, направленням на огляд, актом огляду на стан сп`яніння від 15 лютого 2020 року.

Слід зазначити, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення згідно з чинними нормами КУпАП не виключено одночасне опитування свідків - працівників поліції.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, яких судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди й посягає на громадську безпеку, а також те, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, особу правопорушника та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Керуючись ст.ст. 33, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Роз`яснити Ковтуновичу Вадиму Ігоровичу, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Суддя А. В. Дідик