ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/840/20 Головуючий в 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний №336/5692/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 20.09.2020 року о 02 год.53 хв. ОСОБА_1 по вул. І. Чупілка 23 в м. Запоріжжі керував автомобілем М-2740 р.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він не керував транспортним засобом, за кермом автомобіля перебував якийсь хлопець, який після зупинки автомобіля працівниками поліції зник з місця події, в цей час він перебував на задньому сидінні. Пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки працівники поліції не пропонували. Щоб не забрали машину на штрафмайданчик він погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, хоча не керував автомобілем. Зазначене підтверджується відеозаписом, на якому відсутня фіксація перебування його за кермом.

Натомість, суд розглянув справу формально, неповно з`ясував всі обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не взяв до уваги надані захисником письмові пояснення на підтвердження його невинуватості, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 29.09.2020 року у нічний час на автомобілі М-2740 р.н. НОМЕР_1 , який належить його брату та перебував під керуванням останнього, вони їздили у справах, біля гуртожитку вживали алкоголь, тому, коли вирішили їхати додому, попросили сісти за кермо та керувати автомобілем хлопця, який мав посвідчення водія та був тверезим, анкетних даних його він не пам`ятає. Цей хлопець сів за кермо, брат сів на переднє сидіння пасажира, а він розмістився на задньому сидінні, а коли вони під`їхали до місця мешкання по АДРЕСА_2 та побачили позаду автомобіль поліції, хлопець, що керував автомобілем, залишив його та пішов у невідомому напрямку. Працівники поліції, побачивши, що він знаходився на задньому сидінні, чомусь вважали його особою, що керував автомобілем, видали направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, результат якого виявився позитивним.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист, спростовуються наданими матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127473 від 20 вересня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); направленням на огляд водія до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 вересня 2020 року та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №4680 від 20 вересня 2020 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3-4); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 20.09.2020 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127473 від 20 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Крім того, зауважень до відомостей в протоколі та його змісту від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі, зазначивши, що не керував транспортним засобом.

Разом з цим, суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед зупинкою його працівниками поліції.

Апеляційний суд погоджується з тим, що матеріалами справи, в тому числі наявним відеозаписом підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , відповідно до якого автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається попереду патрульного автомобіля, після його зупинки працівниками поліції з автомобіля ніхто не виходив, проте в салоні автомобіля перебував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , причетність до керування автомобілем ОСОБА_2 сам ОСОБА_1 категорично заперечував. Інші особи в салоні автомобіля були відсутні. Більш того, при перегляді відеозапису було чутно голос патрульного поліцейського, який повідомив напарника про те, що побачив, як особа, що перебувала на місці водія перелізла на заднє сидіння, що також додатково підтверджується рапортом працівника поліції (а.с.5).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови. В такому разі огляд особи на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я. Однак під час повного медичного огляду у закладі охорони здоров`я було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини підтверджуються рапортом інспектора поліції Поплавської Л.А.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про допит в судовому засіданні апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 , то апеляційний суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в допиті ОСОБА_2 немає необхідності, а в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, свідок ОСОБА_2 перебував разом з ОСОБА_1 в автомобілі під час зупинки його працівниками поліції, тобто є зацікавленою особою.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідка з обґрунтуванням необхідності його виклику.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 336/5692/20