Справа № 308/5311/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Фекийшгазі К.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/118/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12. 07. 2019.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №315573 від 09. 05. 2019 та постанови судді від 12. 07. 2019 вбачається, що ОСОБА_1 09.05.2019 о 22 год. 12 хв., керував транспортним засобом марки «Fiat Grande Punto", д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київська Набережна, 20 в м. Ужгороді, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12. 07. 2019 та закриття провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено без дотримання вимог ст. ст. 7, 9, 245, 248, 268, 280 КУпАП, в тому числі у його відсутності та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи судом. Також вказує, що в період постановлення судом першої інстанції оскаржуваної постанови, суддя-доповідач у даній справі, за інформацією яка знаходилася на дошці об`яв суду, знаходився у відпустці. Поза увагою суду, на його думку залишились

-2-

подані його захисником - адвокатом Фекийшгазі К.С. заперечення, в яких було наголошено на відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів дотримання процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зокрема: даних про кваліфікацію лікаря, який проводив огляд на стан сп`яніння, акту медичного огляду; журналу реєстрації медичних оглядів, а також даних про повірку засобу вимірювальної техніки, його моделі та серійного номеру. Також звертає увагу на те, що згідно п. 7 Інструкції - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться з використанням технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, однак пристрій, що застосовувався до нього, а саме Драгер 6810, згідно його функціональних характеристик перевіряє рівень алкоголю в повітрі, що видихається. У зв`язку з чим, на його думку, матеріали справи не містять доказів перевищення ним допустимої норми алкоголю в крові. Також ОСОБА_1 зазначає, що згідно квитанції спеціальний прилад Драгер 6810 востаннє проходив калібрування 06. 04. 2018, що не відповідає вимогам Інструкції про його експлуатацію, відповідно до якої інтервали технічного обслуговування приладу здійснюються кожні шість місяців. Зазначене свідчить про можливі похибки у показниках спеціального приладу, яким проводився його огляд, а тому зафіксовані в квитанції до тесту показники Драгер 6810 є недопустимим доказом у справі. Посилаючись на п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 зазначає, що мінімальний вміст алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права, згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові становить 0,5 проміле, який ним не порушений. Також ОСОБА_1 звертає увагу на необхідність дотримання ст. 62 Конституції України, вимог ст. 86 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 .

У клопотанні, поданому в інтересах ОСОБА_1 до апеляційного суду 23. 09. 2019, адвоката Фекийшгазі К.С., ставить питання про повернення матеріалів справи щодо ОСОБА_1 на доопрацювання, посилаючись на те, що зазначені у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі свідки прибули на місце події разом із працівниками поліції та представились «активістами». Вказані особи поводилися агресивно, погрожували водію та провокували поліцейських на складання протоколу щодо водія ОСОБА_1 . Захисник також зазначає, що особи цих свідків не встановлювались, що підтверджується поясненнями інших свідків - пасажирів ОСОБА_1 , а відомості про них відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначені обставини на його думку свідчать про порушення працівниками поліції вимог ст. ст. 272, 280, 256, 278 КУпАП та є підставою для повернення матеріалів для належного оформлення.

У поданих апеляційного суду доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 , адвокат Фекийшгазі К.С. зазначає про неправомірність зупинки працівниками поліції водія ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю по вул. Київська Набережна в м. Ужгороді знаку повороту праворуч, що також підтверджується показаннями свідків . Також вказує на відсутність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а відтак і підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Про невинуватість ОСОБА_1 на його думку свідчить і відсутність в матеріалах справи постанови про направлення ОСОБА_1 до лікаря для здійснення огляду на стан сп`яніння, Акту медичного огляду, підпис свідків на заздалегідь заготовленому бланку, наданому поліцейськими.

-3-

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Фекийшгазі К.С., який підтримав апеляційну скаргу доповненнями до неї, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване ,законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Так, відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №315573 від 09. 05. 2019, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №315573 від 09.05.2019, ОСОБА_1 09.05.2019 о 22 год. 12 хв., керував транспортним засобом марки «Fiat Grande Punto", д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київська Набережна, 20 в м. Ужгороді, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху України.

Згідно роздруківки приладу «DRAGER Alkotest 6810» від 09.05.2019, у ОСОБА_1 зафіксовано стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,44 %.

З висновку №133 від 09.05.2019 лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

-4-

Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги належним чином завірену копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1137906 від 09.05.2019, відповідно до якої 09. 05. 2019 о 22 год. 12 хв. ОСОБА_1 , в м. Ужгороді по вул. Київська Набережна, 20, керуючи транспортним засобом марки «Fiat Grande Punto", д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», чим порушив п.8.4 г Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Фекийшгазі К.С. в апеляційній скарзі та доповненнях до неї про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 12. 07. 2019 за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, згідно матеріалів справи, із-за неявки особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, розгляд справи відкладався двічі, а за клопотанням останнього та його захисника-адвоката Фекийшгазі К.С. - і ще двічі. Про дату наступного судового засідання - 12. 07. 2019 ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені, але до суду не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. У зв`язку з чим, суддя суду першої інстанції вважав, що чергова неявка в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника без поважних причин є зловживанням процесуальними правами, спробою уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування строків розгляду справи, а тому судом першої інстанції, правомірно була розглянута справа без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Фекийшгазі К.С.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. Дійсно, неявка в судові засідання в поєднанні з безпідставними клопотаннями про відкладення розгляду справи впродовж тривалого часу, що фактично співпадає з визначеним строком для притягнення до адміністративної відповідальності, має ознаки зловживання процесуальними правами, перешкоджає судді правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення.

Також апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

-5-

При таких даних, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, оскільки останні були обізнані про існування справи, місце та час її розгляду. При цьому апеляційний суд враховує процесуальну поведінку сторони захисту та усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи і вважає, що процесуальні права та законні інтереси ОСОБА_1 не порушені, в тому числі право на захист та доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів і суддею вживались заходи до вручення судових повісток, залучення у справі захисника, ознайомлення з матеріалами справи, тобто неодноразово надавалася можливість для реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав.

Не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 на перебування судді доповідача суду першої інстанції у даній справі, на день постановлення рішення у відпустці. На відповідний запит апеляційного суду 28. 11. 2019 надійшла відповідь голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про те, що 12. 07. 2019 суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М. перебував на робочому місці, оскільки на підставі його заяви від 04. 07. 2019 та наказу №331/02-09 був відкликаний із основної щорічної оплачуваної відпустки у зв`язку з робочою необхідністю.

Всупереч наведеним в апеляційній скарзі та доповненнях до неї доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП - Русин М.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №315573 від 09.05.2019 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 №1452/735.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання адвоката Фекийшгазі К.С. щодо не встановлення осіб свідків, які були присутні під час зупинки водія ОСОБА_1 та відсутність про них відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки присутність двох свідків необхідна згідно ст. 266 КУпАП лише під час прийняття відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, необхідно прийти до висновку, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про неприпустимість використання отриманих результатів в якості доказу вини у вчиненні адміністративного правопорушення та є правовою підставою для направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

-6-

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, а тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції були переглянуті відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вищевказаних відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер. Зі змісту вищевказаного відеозапису також убачається, що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, що проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу Драгер, а тому був доставлений працівниками поліції для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, де у відповідності до висновку №133 від 09.05.2019 ОСОБА_1 пройшов огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, за наслідком якого лікарем надано висновок, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На запит апеляційного суду медичною установою надіслано копію Акту медичного огляду ОСОБА_1 від 09. 05. 2019, на підставі якого лікар прийшов до висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідний висновок №133 від 13.05.2019. Відповідно до даного акту лікар ОСОБА_3 09. 05. 2019 о 22 год. 45 хв., провів огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат якого показав 0.36 % проміле, у зв`язку з чим лікарем було ухвалено заключний діагноз щодо ОСОБА_1 : стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги про недопустимість в якості доказу результатів проведення огляду на стан сп`яніння з використаням спеціального приладу Драгер 6810 у зв`язку з наявністю похибки в його показниках, невчасне проходження ним калібрування та його сумнівних функціональних характеристик є безпідставиними, оскільки в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення обґрунтовано покладено результати його огляду лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру.

Твердження захисника Фекийшгазі К.С. в доповненні до апеляційної скарги про неправомірність зупинки водія ОСОБА_1 працівниками поліції, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки апеляційним судом не переглядається протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому вказані обставини не можуть бути предметом розгляду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник з будь-якими заявами

-7-

до працівників поліції з приводу неправомірності їх дій не звертались, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавали.

Доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки його відсутність не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9 Правил Дорожнього руху України.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію захисту щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги та доповнень до неї зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненями до неї залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12. 07. 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя