ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/822/20 Головуючий в 1-й інстанції Вайнраух Л.А.
Єдиний унікальний №310/5511/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Онішкевич Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 02.08.2020 о 04-00 годині в м. Бердянськ по вул. Італійській, буд.67, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував авто Nissan Almera, д/н НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці. У присутності двох свідків, у встановленому законом порядку водій відмовився від медичного огляду у медичному закладі. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся. У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілим, адже протокол відносно нього складений за відмову від проходження огляду.

Крім того, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд він має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного), протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, в якому не зазначено суть правопорушення.

Вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду на стан наркотичного, алкогольного чи ін. сп`яніння у закладі охорони здоров`я. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів. Для підтвердження стану тверезості він був змушений пройти огляд на стан сп`яніння в загальному порядку, про що свідчить Висновок №831 від 02.08.2020 року, виданий КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради», який наявний в матеріалах справи, однак суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Звертає увагу суду, що судом першої інстанції було задоволено клопотання про виклик свідків, однак не вжито достатніх заходів щодо їх виклику та допити, як наслідок фактичні дані не встановлено, не встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, його вини. Разом з цим, показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках працівниками поліції, при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Враховуючи викладене, просить допитати в судовому засіданні свідків, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши в судовому засіданні захисника-адвоката Онішкевич Г.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 02.08.2020 року о 04-00 зупинений працівниками поліції, з якими виник конфлікт з приводу керування транспортним засобом без свідоцтва реєстрації транспортного засобу. У зазначені час та місце разом із ним в салоні автомобіля знаходилась його знайома, якій він згодом після зупинки транспортного засобу працівниками поліції викликав таксі. Працівники поліції почали складати протокол відносно нього, лише запропонувавши пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та не дочекавшись відмови. Після цього він поцікавився, які будуть наслідки, якщо він відмовиться від проходження медичного огляду, натомість, поліцейські не надали жодних пояснень, що мало наслідком складання поданого протоколу. Також, командир взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП у Дніпропетровській області ОСОБА_2 викликала 102 у зв`язку із тим, що транспортний засіб містить ознаки підробки. Кримінальне провадження на час розгляду справи перебуває на стадії досудового розслідування.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист, спростовуються наданими матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №101580 від 02 серпня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); направленням на огляд водія до Комунального закладу «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 серпня 2020 року (а.с.6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (а.с.4-4).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №101580 від 02 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в протоколі незрозуміло викладена суть правопорушення та його дані суперечать фактичним обставинам справи, є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, а саме: 02.08.2020 о 04-00 годині в м. Бердянськ по вул. Італійській, буд.67, ОСОБА_1 керував авто Nissan Almera, д/н НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці. У присутності двох свідків, у встановленому законом порядку водій відмовився від медичного огляду у медичному закладі. Також в протоколі зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Протокол був складений саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки це є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Більш того, в протоколі зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, а також про те, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а тому доводи в апеляційній скарзі про не зазначення цих відомостей в протоколі є безпідставними. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються наданими матеріалами, а саме поясненнями свідків та рапортом працівника поліції, який склав протокол відносно ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на порушення поліцейськими порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ними не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, апеляційний суд вважає безпідставними. Огляд особи на стан саме наркотичного сп`яніння, відповідно до Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, проводиться лише в закладах охорони здоров`я, а не на місці зупинки.

Зазначене узгоджується з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на висновок щодо результатів медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння №831 від 02 серпня 2020 року, наданий ним в суді першої інстанції, відповідно до якого, на момент огляду у ОСОБА_1 був тверезим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Тим більше, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, у присутності поліцейського.

Проте, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був пройдений у медичному закладі без участі працівника поліції та свідчить про недотримання встановленого законом порядку. Крім того, огляд був проведений лікарем 02.08.2020 року о 08.30 годині, тобто після спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, оскільки ОСОБА_1 було зупинено 02.08.2020 року о 04.00 години, а протокол був складений о 04.20 годині.

Висновок лікаря, сам по собі, не може свідчити про відсутність в діях особи порушень п.2.5 ПДР України, а відтак і ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв`язку з тим, що судом не було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість письмові пояснення свідків є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було пояснень свідків.

Окремо слід зазначити, що суд першої інстанції намагався забезпечити явку цих свідків в судове засідання для дачі пояснень, про що свідчать наявні в матеріалах справи телефонограми, однак останні в судове засідання не з`явились.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 310/5511/20