Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/812/20
Провадження № 3/670/414/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Потапов О.О.,

з участю секретаря Кушнір О.В.,

особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

працівника поліції Воха В.Г.,

розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , працює у КП «Віньковецький комунсервіс» контролером

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 12.12.2020 року о 16.50 год. в с. Дашківці по вул. У. Громової керував автомобілем Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер-Алкотест-6810». Від проходження огляду у лікувальному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав.

Представник поліції в судовому засіданні повідомив про каяття особи порушника.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази, слід вважати доведеним вину ОСОБА_1 у порушені п.2.9(а) ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

За сукупності проаналізованих доказів доведено вину порушника у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що являється порушенням вимог п. 2.9 (а) ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2, п. 3, п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Вина його в порушені п.2.9 (а) ПДР доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487108 від 12.12.2020 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 ;

- результатом тесту Драгер із показником 2,94 %;

- поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ;

- розпискою ОСОБА_4 про залишення на зберігання транспортного засобу.

Представлені докази суд відповідно до вимог ст. 251 КУпАП вважає належними та допустимими.

Щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Так, законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон №2617-VIII), який набрав чинності 1 липня 2020 року, крім іншого, було криміналізовано керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ст. 286-1 КК України).

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, викладені у статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 , а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487126 встановлено, що подія мала місце 23 вересня 2020 року.

Закон № 2617-VIII відповідно до п.1 «Прикінцевих та перехідних положень» набрав законної сили 01 липня 2020 року. Тобто, з 01 липня 2020 року керування транспортним засобом у стані сп`яніння відноситься до кримінальних проступків.

Щодо Закону № 720-IX від 09 квітня 2020 р., який мав набути чинності одночасно із Законом №2617-VIIIта, зокрема, скасувати ті пункти, які передбачали введення ст. 286-1 КК України та зміну редакції ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

17 червня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-ІХ від 09.04.2020 р., який 2 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті "Голос України", тобто набрав 03.07.2020року він набув чинності.

Вказаним законом № 720-ІХ від 09.04.2020 року внесено зміни до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (Відомості Верховної Ради України», а саме: у пункті 1: підпункти 2-4, 7 виключити; [пункт 4Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, щодо зміни ст. 130 КУпАП]; підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключити[п.п.171Закону №2617-VIII від 22.11.2018щодо введення в дію ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»].

Проте,Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року(про доповнення ст. 286-1 КК України та зміни ст. 130 КУпАП) набрав законної сили 01 липня 2020 року. Отже, вказані зміни не вдалось привести в дію (вчинити Верховній Раді), у зв`язку з тим, що Закон №720-ІХ від 09.04.2020 року набрав чинності на третій день, після набрання чинності вищевказаного закону №2617-VIII від 22.11.2018, а саме 03 липня 2020 року, при цьому такі зміни суперечать чинному на той час Закону України № 619-ІХ від 19.05.2020 року, відповідно до якого зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, аналіз змін показав, що Закон №720-IXнаразі чинний, але за винятком тих положень, які стосуються внесення змін до Закону № 2617-VIII. Наведене підтверджується як аналізом зазначеного Закону, так і аналізом положень КК, КУпАП та КПК.

Отже, з урахуванням положення ч.5 ст. 94 Конституції України, згідно із яким Закон не може набрати чинності раніше дня його опублікування, положення ч. 6 ст. 3 КК, ч. 3 ст. 1 КПК, ч.4 ст. 2 КУпАП, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію, а відтак ст. 286-1 КК України фактично вважається чинною, але існує Закон, що виключає її дію ніким не скасований, тому застосування її є спірним, хоча її текст поміщено в кримінальний кодекс України та надрукований на сайті Верховної ради України.

Як вбачається з офіційного веб-сайту Верховної Ради України (посилання: https://zakon.rada.gov.ua) положеннями частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено з 01 липня 2020 року відповідальність за керування в стані сп`яніння річковими, морськими або маломірними суднами або за відмову від проходження огляду осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами.

Відтак, положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, в порушення вимог ст. 256 КУпАП фабула правопорушення у протоколі про адмінправопорушення серії ДПР18 № 487126 від 23.09.2020 року щодо ОСОБА_1 не відповідає диспозиції, визначеній у ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу (12.12.2020 року) та на теперішній час (15.12.2020 року) розміщена на офіційному сайті Верховної Ради України, та виходить за її межі.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 278 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що на час вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.9.(а) ПДР України зміст статті 130 ч.1 КУпАп не було введено в Кодекс про адміністративні правопорушення, а відповідно в дію законодавцем, як не була ним виключена і ст. 286-1КК України із кримінального Кодексу, хоча волевиявлення законодавця про внесення таких змін існує і прописано окремим Законом.

Із наведено слідує, що з 01 липня 2020 року для водіїв транспортних засобів не існувало покарання за порушення п.2.9(а) ПДР України, оскільки відповідальність за це не прописана в Кодексі про адміністративні правопорушення, тобто в Законі.

Nulla poena sine lege (лат. Немає покарання без закону) правовой принцип, згідно якого, ніхто не може бути покараний за вчинок, не заборонений законом. Цей принцип прийнятий і кодифікований в більшості сучасних держав як базова вимога верховенства Закону.

В даному випадку проступок ОСОБА_1 заборонений п.2.9 ПДР України, але покарання за нього не прописано в КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі ст.. 284 КУпАП із повідомленням прокурора про діючу норму (ст. 286-1КК України) та направленням матеріалів.

Керуючись ст.ст. 253, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Матеріали справи надіслати прокурору.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд.

Суддя О.О.Потапов