Справа № 462/7164/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2020 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТзОВ «Міра і К», адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу, ОСОБА_1 06.11.2020 року о 09.25 год. у м. Львові по вул.Виговського, керуючи автобусом Богдан номерний знак НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті у режимі маршрутного таксі № 11, сполучення проспект Червоної Калини Рясне2, в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, передбачених характеристиками транспортного засобу, визначених в реєстраційному документі, 22 місця, при наявній кількості 27 чоловік, чим порушив пп. 2 п. 11 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Вказані дії кваліфіковані поліцейським за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 не визнав факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.278 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує таке питання, зокрема як: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

Згідно постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України встановлюється карантин з 1 серпня 2020 р. до 31 грудня 2020 р.

Згідно пп. 2 п. 11 даної постанови на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Відповідно до Постанови КМУ № №1100 від 11.11.2020 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641» до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 внесено зміни, згідно яких пунк 11 виключено.

Між тим, в матеріалах справи єдиним доказом на обґрунтування вини ОСОБА_1 є лише протокол про адміністративні правопорушення серії АА 153452 від 06.11.2020, інших доказів, які б підтверджували перебування у салоні автобуса під час керування водієм ОСОБА_1 в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, не долучено.

Окрім цього, не надано доказів і того, якою кількістю місць для сидіння відповідно до технічної характеристики обладнаний транспортний засіб.

Матеріали справи на містять жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення (посвідчення водія, шляховий лист, трудовий договір, наказ, тощо).

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків адміністративного правопорушення.

Таким чином, єдиним доказом на обґрунтування вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 251 КУпАП є самостійним видом доказу, проте він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В свою чергу, під час розгляду справи не здобуто доказів наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбачених ст. 44-3 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів вини.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Враховуючи, що судом рішення про накладення адміністративного стягнення не приймалося, підстави для стягнення судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 44-3, 245, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: