Справа № 441/1377/20 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 33/811/1406/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

захисника Мудрика І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Мудрика І.В. на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15.08.2020 о 14 год. 10 хв. в с. Лісновичі Городоцького району Львівської області на вул. Центральна, 2, керував мотоциклом ММВ3-31121, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що було визначено приладом «Драгер» відповідно до результату 0,64‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

На постанову судді захисник Мудрик І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП або на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог захисник Мудрик І.В. покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення скеровувався судом на дооформлення, але жодного доопрацювання працівниками поліції зроблено не було, а було долучено лише рапорт працівника поліції. Ним було заявлено копотання про закриття провадження у справі з мотивів, аналогічних тим, яким суд обґрунтовував повернення матеріалів справи на доопрацювання, але таке не було судом задоволено.

Всупереч рекомендаціям Ради суддів України, суд проігнорував його клопотання про призначення розгляду даної справи після закінчення карантину, чим позбавив ОСОБА_1 , який перебуває в групі ризику зараження коронавірусом, права на особисту участь в судовому засіданні. Ним зверталась увага суду першої інстанції й на те, що наявні в матеріалах справи пояснення свідків не можна вважати належними й допустимими доказами, оскільки вони є неконкретними та оформлені з порушеннями, не містять підписів посадової особи органу поліції, яка їх ніби-то відбирала.

В матеріалах справи міститься вшитий бланк направлення, в якому не заповнена графа «номер та серія протоколу про адмінправопорушення». Також в направленні міститься запис, зроблений працівником поліції «від огляду відмовився», однак ніде на вказаному бланку направлення немає підпису особи правопорушника, який ніби-то відмовився від огляду.

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на приладі «Драгер» жодним чином не узгоджується із записом працівника поліції «від огляду відмовився» у направленні.

Відеофіксація даного правопорушення та процесу його оформлення працівниками поліції всупереч вимогам законодавства не здійснювалась, що ставить під сумнів законність дій працівників поліції та позбавляє суд об`єктивної можливості дослідити відеозапис з нагрудних камер поліцейських в якості доказу вчинення правопорушення.

З наявних у справі доказів, є лише показання приладу «Драгер», але і він є сумнівними з точки зору належності та допустимості доказів, оскільки в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності на вказаний прилад та інші документи, які б свідчили про його сертифікацію та проходження ним періодичних метрологічних повірок у встановлені законодавством терміни.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Мудрик С.М. апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви. ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 15.08.2020 керував мотоциклом, повертався з озера з риболовлі, і його зупинили працівники поліції, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, він погодився, результат був позитивний 0,64%о. В цей день алкоголю не вживав, випив квасу. Зателефонував до дружини, яке привезла документи на транспортний засіб та посвідчення водія, яке було вилучено працівниками поліції.

Крім того, захисником Мудрик І.В. подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Мудрика І.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП від 15 серпня 2019 року серії ОБ № 089040 (а.с. 9);

актом огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів від відповідно до якого інспектором СРПП Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Телюком Ю.В. проведено огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка розмова, тремтіння пальців рук, почервоніння очей; огляд проводився за допомогою алкотестера «DragerAlkotest 6820», результат тесту 0,64‰; в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; з результатами огляду ОСОБА_1 згідний, про що особисто підписався у вказаному акті (а.с. 13);

роздруківкою з алкотеста «Drager Alkotest 6820», відповідно до якої стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на момент продуттяалкотеста15.08.2020 о 14.31 год. становив 0,64‰(а.с. 14);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 15 серпня 2020 року про те, що 15.08.2020 о 14.30 год. коли вони повертались з озера, у с. Лісовичі їх зупинили працівники поліції та запропонували бути присутніми при освідченні водія. Водій погодився пройти тест на місці, продув прилад, він показав позитивний результат (10-11);

розпискою від 15.08.2020 відповідно до якої ОСОБА_4 отримала на зберігання мотоцикл ММВ3-31121, номерний знак НОМЕР_1 , та зобов`язалась нікому його не передавати (а.с.15).

Доводи захисника Мудрика І.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Твердження ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, що він не вживав в цей день алкоголю, а випив квасу, з урахуванням результату «Драгер» - 0,64%о , апеляційний суд до уваги не бере та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної ідповідальності. Крім того ОСОБА_1 підписав роздруківку з алкотеста «Drager Alkotest 6820», акт огляду, який було складено в присутності двох свідків, та жодних зауважень при їх підписанні не зазначив.

Доводи захисника про відсутність сертифікату відповідності приладу «Драгер» та інші документи, які б свідчили про його сертифікацію та проходження ним періодичних метрологічних повірок у встановлені законодавством термін апеляційний суд вважає безпідставними та до уваги не бере, оскільки згідно з Інструкцією з експлуатації спеціального технічного засобу «Аlcotest 6820» передбачено проведення калібрування приладу кожні 12 місяців. Як вбачається із наявної роздруківки приладу, останнє калібрування технічного засобу «Аlcotest 6820», проведено 20.11.2019, а тому у суду не виникає сумнівів у достовірності та правдивості результатів приладу.

Наявність у направлені на огляд запису у графі огляд проводився за допомогою -запису відмовився, не впливає на правильність висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП із врахуванням доказів наявних в матеріалах справи.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Щодо доводів захисника Мудрика І.В. про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підстав п.6 ст. 247 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

Підстава для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або підвпливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, відпроходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, так і після набрання чинності законом отже, суд застосовує чину редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

Тому, доводи захисника Мудрика І.В. щодо скасування постанови судді та закриття провадження у справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП, задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягає задоволенню клопотання захисника Мудрика І.В. про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки суддею першої інстанції накладено стягнення на ОСОБА_1 в межах строків визначених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника М удрика І.В. без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах