Справа №491/1021/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі:головуючого у справі судді Желяскова Олега Олександровича,
за участю:- секретаря судового засідання Гула О.Р., - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у місті Ананьїв Одеської області, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ананьїв Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 20 травня 2002 року, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась,

В С Т А Н О В И В:

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 14 листопада 2020 року близько 01 години 00 хвилин працював заклад кафе-бар «Луч», який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , незважаючи на постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 11 листопада 2020 року №1100, якими накладено заборону на здійснення діяльності закладів харчування у вихідні дні.

За вказаним фактом працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2020 року серії ВАБ №085008 за ст.44-3 КУпАП, за яким після надходження до суду було зареєстровано судову справу №491/1021/20 (провадження №3/491/659/20).

Крім того, 15 листопада 2020 року близько 00 годин 00 хвилин працював заклад кафе-бар «Луч», який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Ананьїв, вул.Незалежності, 114, незважаючи на постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 11 листопада 2020 року №1100, якими накладено заборону на здійснення діяльності закладів харчування у вихідні дні.

За вказаним фактом працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2020 року серії ВАБ №085007 за ст.44-3 КУпАП, за яким після його надходження до суду було зареєстровано судову справу №491/1022/20 (провадження №3/491/660/20).

За результатами автоматизованого розподілу судових справ між суддями справи №491/1021/20 (провадження №3/491/659/20) та №491/1022/20 (провадження №3/491/660/20) були передані для розгляду судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскову О.О.

ОСОБА_1 з`явилася до суду та їй було вручено пам`ятку про її права та обов`язки, передбачені Конституцією України та статтею 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

При цьому, частиною 2 статті 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як зазначалося, справи №491/1021/20 (провадження №3/491/659/20) та №491/1022/20 (провадження №3/491/660/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП знаходяться на розгляду у судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскова О.О., у зв`язку з чим у судовому засіданні 14 грудня 2020 року було поставлено на обговорення питання щодо доцільності об`єднання зазначених справ в одне провадження.

Присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 проти об`єднання справ про притягнення її до адміністративної відповідальності не заперечувала.

Європейський суд з прав людини в рішенні Свердлик та Сіліверстов проти України» (Заяви №57088/12 та №1354/15) відзначив, що з урахуванням схожості справ є доцільним їх спільний розгляд.

Як зазначалося, частиною 2 статті 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При цьому, з метою дотримання вимог Закону та загальних правил здійснення судочинства, суд бере до уваги, що пунктом 6 розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року №814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Абзацом 2 пункту 6 розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» визначено, що відповідно до постанови (ухвали) суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи (матеріалів кримінального провадження) та відмітки про об`єднання справ (матеріалів кримінального провадження) із зазначенням номера нової судової справи (матеріалів кримінального провадження).

Враховуючи викладене, положення статті 36 КУпАП, думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом було постановлено рішення про об`єднання справ №491/1021/20 (провадження №3/491/659/20) та №491/1022/20 (провадження №3/491/660/20) в одне провадження, присвоєння об`єднаній справі унікального номера судової справи №491/1021/20 (провадження №3/491/659/20), внесення відомостей про об`єднання справ до автоматизованої системи документообігу суду, про що без видалення до нарадчої кімнати було винесено постанову.

В подальшому у судовому засідання 14 грудня 2020 року було заслухано пояснення ОСОБА_1 , в яких вона зазначила, що свою вину вона не визнає, вважає, що нею не було вчинено будь-яких правопорушень, оскільки, належний їй кафе-бар «Луч» в дні та час, які зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення не працював, відповідно до правил встановленого в Україні карантину.

В подальшому у судовому засіданні, за клопотанням ОСОБА_1 , було допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив суду, що 13 листопада 2020 року він з друзями, у проміжок часу приблизно з 21 години 30 хвилин до 22 години 00 хвилин, знаходились у кафе-барі «Луч», після чого вони знаходились неподалік від вказаного закладу, оскільки ОСОБА_2 загубив свій мобільний телефон.

На запитання головуючого у справі судді проте, що в матеріалах справи міститься копія письмових пояснень ОСОБА_2 від 16 листопада 2020 року, в яких зазначено, що він з друзями перебував у кафе-барі «Луч» з 21 години 30 хвилин 13 листопада 2020 року по 3 годину 00 хвилин 14 листопада 2020 року, свідок ОСОБА_2 зазначив, що він таких пояснень працівникам поліції не надавав, а лише підписався про ознайомлення з положеннями статті 63 Конституції України, що та навіщо працівники поліції зазначали у вказаних поясненнях йому не відомо, в кафе барі «Луч» він з друзями перебував лише 13 листопада в проміжок часу приблизно з 21 години 30 хвилин до 22 години 00 хвилин.

Також, головуючим у справі суддею було поставлено ОСОБА_2 питання щодо наявної в матеріалах справи копії його заяви на ім`я начальника Ананьївського ВП ГУНП в Одеській області, в якій ОСОБА_2 зазначав, що перебував у кафе-барі «Луч» » з 21 години 30 хвилин 13 листопада 2020 року по 3 годину 00 хвилин 14 листопада 2020 року.

На вказане питання свідок ОСОБА_2 відповів, що вказану заяву він дійсно писав, але її зміст був продиктований йому працівниками поліції, та він не задумувався над її змістом, покладаючись на те, що працівникам поліції краще відомо, що та як писати. Він, дійсно зазначив, про проміжок часу з 21 години 30 хвилин 13 листопада 2020 року по 3 годину 00 хвилин 14 листопада 2020 року, проте мав на увазі, що в барі він знаходився лише до 22 години 13 листопада 2020 року, а приблизно до 3 години 14 листопада 2020 року він з товаришами знаходився неподалік від закладу та шукав свій телефон.

В подальшому судом було поставлено ОСОБА_2 питання щодо наявної в матеріалах справи копії його пояснень від 19 листопада 2020 року, в яких окрім вищезгаданих пояснень про те, що ОСОБА_2 з друзями перебував у кафе-барі «Луч» в ніч з 13 на 14 листопада 2020 року, також містяться відомості про те, що ОСОБА_2 відпочивав у кафе-барі «Луч» в ніч з 14 на 15 листопада 2020 року. Судом було надано зазначену копію для огляду свідку.

На вказане запитання ОСОБА_2 , оглянувши зазначену копію пояснень, пояснив, що він лише підписав бланк пояснень у графі про ознайомлення з положеннями статті 63 Конституції України та внизу аркушу, проте самі пояснення ним не надавалися, підпис під текстом пояснень йому не належить.

В подальшому, за клопотанням ОСОБА_1 ,у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив суду, що в ніч з 13 на 14 листопада 2020 року він був разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 , в проміжок часу з 21 години 30 хвилин до 22 години 00 хвилин вони відпочивали у кафе-барі «Луч», а в подальшому приблизно з 22 години 00 хвилин 13 листопада 2020 року по 3 годину 14 листопада 2020 року вони перебували неподалік від зазначеного закладу та шукали мобільний телефон, який загубив ОСОБА_2 14 та 15 листопада 2020 року він кафе-бар «Луч» не відвідував.

Також, 14 грудня 2020 року у судовому засіданні, за клопотанням ОСОБА_1 , було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_1 та може стверджувати, що кафе-бар «Луч», який належить його дружині, відповідно до встановленого в Україні карантину вихідного дня, а ні в суботу 14 листопада 2020 року, а ні у неділю 15 листопада 2020 року не працював.

В подальшому, під час удового засідання було досліджено письмові докази, наявні в матеріалах справи.

При цьому, при дослідженні матеріалів справи судом було поставлено ОСОБА_1 питання щодо наявної в матеріалах справи роздруківки, як зазначено в супровідному до неї рапорті поліцейського, з «випискою від програми «ПриватБанк», що 15.11.2020 року о 01:30 в неділю, було обслуговано клієнта та була здійснена безконтактна оплата в кафе барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На вказана питання ОСОБА_1 відповіла, що точно не пам`ятає, але їй здається, що у вказаний день та час, вона дійсно перебувала у кафе-барі «Луч», який не працював, оскільки вона мешкає на другому поверсі вказаного закладу. В цей час до неї звернувся невідомий їй чоловік, якому були потрібні готівкові кошти для таксі, та вона через термінал, який розташований в закладі провела транзакцію з картки зазначеного чоловіка, надавши йому власні готівкові кошти.

Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 44-3 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, першочергово підлягає з`ясуванню питання «чи було вчинено адміністративне правопорушення», що передбачено статтею 280 КУпАП.

Ставлячи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суд виходить з того, що частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналізуючи положення спеціальної частини Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо дійти висновку, що законодавець, встановлюючи для особи відповідальність за протиправну відповідальність визначив, як прямо дії, які є протиправними так і опосередковано.

Так, КУпАП має також статті якими, передбачено відповідальність за діяння, карність яких прямо не вбачається, так звані бланкетні норми, диспозиції яких не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

До переліку таких статей можливо віднести і статтю 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Будь-яких визначень конкретних діянь, за вчинення яких особу може бути притягнуто до відповідальності, стаття 44-3 КУпАП не міститься.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, зокрема, що Кабінет Міністрів України у сфері захисту населення від інфекційних хвороб: розробляє і здійснює відповідні державні цільові програми; координує та спрямовує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; вирішує інші питання у межах повноважень, визначених законом.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 (в редакції станом на 14-15 листопада 2020 року) «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З наведеного вбачається, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП кореспондує зі змістом Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постановленої на його виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 (в редакції станом на 14-15 листопада 2020 року) «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова).

Тобто банкетна, за своєю суттю норма передбачала в даному випадку відповідальність за порушення карантинних умов, визначених на підставі Закону постановою Кабінету Міністрів України.

В свою чергу, підпунктом 1 пункту 15 Постанови було визначено, що додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 р. забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

З наведеного вбачається визначений склад можливого правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення від 18 листопада 2020 року серії ВАБ №085008 та серії ВАБ №085007.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення від 18 листопада 2020 року серії ВАБ №085008 (а.с.4) та серії ВАБ №085007 (а.с.32) ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 14 листопада 2020 року близько 01 години 00 хвилин та 15 листопада 2020 року близько 00 годин 00 хвилин працював заклад кафе-бар «Луч», який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження зазначеного факту працівниками поліції додано до протоколів про адміністративні правопорушення додано копії письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 16 листопада 2020 року (а.с.5), від 19 листопада 2020 року (а.с.7), а також копію його заяви на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 16 листопада 2020 року (а.с.6), в яких зазначено, що ОСОБА_2 разом зі своїми товаришами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були відвідувачами та отримували послуги в кафе-барі «Луч» з 21 години 30 хвилин 13 листопада 2020 року по 3 годину 00 хвилини 14 листопада 2020 року, а також ОСОБА_2 разом з ОСОБА_7 були відвідувачами та отримували послуги у вказаному закладі в ніч з 14 на 15 листопада 2020 року.

Проте, зазначені пояснення були цілком спростовані поясненнями ОСОБА_2 , наданими ним в судовому засіданні, в яких він зазначив, що перебував у кафе-барі «Луч» в проміжок часу з 21 години 30 хвилин по 22 годину 00 хвилин 13 листопада 2020 року, а в подальшому перебував до 3 години 00 хвилин неподалік від закладу де шукав свій мобільний телефон, а 14 та 15 листопада 2020 року він в кафе-барі луч взагалі не був.

Наведені пояснення підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3 , який у судовому засіданні пояснив, що він був разом з ОСОБА_2 в кафе-барі «Луч» 13 листопада 2020 року в проміжок часу з 21 години 30 хвилин по 22 годину 00 хвилин, а 14 та 15 листопада 2020 року у вказаному закладі він взагалі не був.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_1 , а отже надані ним пояснення не можливо вважати безсторонніми та достовірними.

До протоколу про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2020 року серії ВАБ №085007 (а.с.32) додано також роздруківку (а.с.37), як зазначено в супровідному до неї рапорті поліцейського (а.с.36), з «випискою від програми «ПриватБанк», що 15.11.2020 року о 01:30 в неділю, було обслуговано клієнта та була здійснена безконтактна оплата в кафе барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Проте, вивченням зазначеного документу встановлено, що 15 листопада 2020 року о 1 годині 37 хвилин було здійснено транзакцію в сумі 280 гривень 00 копійок «Ресторані Кафе Кафе Луч». Будь-яких відомостей про підстави для зазначено транзакції, як то купівля товарів, їжі, напоїв тощо, зазначена роздруківка не містить.

З наведеного вбачається, що ймовірним є версія, яку висловила ОСОБА_1 у судовому засіданні при наданні пояснень, а саме те, що у вказаний день та час, вона дійсно перебувала у барі «Луч», який не працював, оскільки вона мешкає на другому поверсі вказаного закладу. В цей час до неї звернувся невідомий їй чоловік, якому були потрібні готівкові кошти для таксі, та вона через термінал, який розташований в закладі провела транзакцію з картки зазначеного чоловіка, надавши йому власні готівкові кошти.

До протоколів також додано копії рапортів співробітників поліції (а.с.8, 10, 36), в яких містяться відомості про те, що кафе-бар «Луч» працював в ніч з 13 на 14 листопада 2020 року та в ніч з 14 на 15 листопада 2020 року.

Однак, у розумінні ст.251 КУпАП, рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.

До матеріалів справи також додано копію реєстраційної картки звернення (а.с.33), в якій зазначено, що 15 листопада 2020 року о 3 годині 16 хвилин до органів поліції звернулася ОСОБА_8 , яка повідомила, що 14 та 15 листопада 2020 року вночі відкритий та приймає відвідувачів ресторан-бар «Луч».

Проте, зазначену картку не можливо вважати достовірним та беззаперечним доказом у справі, оскільки вона не підписана заявником, сама ОСОБА_8 , по при те, що в картці наявна її адреса та номер телефону, працівниками поліції не опитана, а зміст її повідомлення суперечить поясненням ОСОБА_1 .

За наведених обстави суд приходить до висновку, що співробітниками поліції не доведено поза розумним сумнівом сам факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 44-3 КУпАП.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.8, 44-3, 247, 265, 283, 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за протоколами про адміністративні правопорушення від 18 листопада 2020 року серії ВАБ №085008 та серії ВАБ №085007 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою міста Ананьїв Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 20 травня 2002 року, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , фізичною особою-підприємцем, адміністративних правопорушень, передбачених ст.44-3КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити або вручити особі, що притягувалась до адміністративної відповідальності та до Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд до відповідного апеляційного суду.

Суддя: О.О. Желясков