Номер провадження: 33/813/1351/20
Номер справи місцевого суду: 946/4487/20
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2020 року, -

В С Т А О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 441698 від 22.07.2020 року водій ОСОБА_2 03 березня 2020 року о 14 годині 00 хвилин в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Некрасова кут вул. Татарбунарській під час керування автомобілем "БМВ Х3", державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем "АудіQ5", державний номер НОМЕР_2 , який вихав з вул. Татарбунарській та рухався по вул. Некрасова. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2020 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною та не відповідає нормам КУпАП. Апелянт вказує, що навіть закриваючи провадження по адміністративній справі, суд повинен був встановити вину, як суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення. Винуватість правопорушника у подальшому є правовизначальним при вирішенні цивільно-правового спору про відшкодування шкоди. Науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАС України, на який посилаються більшість місцевих судів України, має рекомендаційний характер. Скаржник зазначає, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується висновком № 10505200 автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів BMW X3 р/н НОМЕР_1 та Audi Q5 р/н НОМЕР_2 від 14.05.2020 року та тими обставинами, що ОСОБА_1 , виїжджаючи з рівнозначної дороги при відсутності з його боку дорожнього знаку «Дати дорогу» на дорогу, де ОСОБА_2 рухався з лівої сторони відносно ОСОБА_1 , мав перевагу на перехресті.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлялись про дату, час та місце судового засідання суду апеляційної інстанції належним чином та завчасно.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

20.11.2020 року до Одеського апеляційного суду, засобами електронного зв`язку, від захисника ОСОБА_2 Сафронюка Павла Віталійовича надійшла заява про відкладення розгляду справи та про ознайомлення з матеріалами справи, яка мотивована тим, що 13.11.2020 року ОСОБА_2 надав захиснику повноваження на ведення його справи в суді, 15.11.2020 року захисник перебуває на амбулаторному лікуванні з ознаками та симптомами коронавірусної інфекції, на підтвердження чого надав копію довіреності від 13.11.2020 року, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником в судових установах будь-якої ланки, та копію рахунку № 032 від 17.11.2020 року, виданого ТОВ «Смартлаб» на ім`я ОСОБА_3 , з якого вбачається взяття біологічного матеріалу на COVID, планова дата виконання: 19.11.2020 року.

Відповідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

У рішенні ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» зазначено, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.

З урахуванням того, що відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 17.11.2020 року захисник Михайлова А.В. мав отримати результати тестування на COVID 19.11.2020 року, проте 20.11.2020 року не повідомив про причину не отримання результатів тестування у встановлений строк та з урахуванням результату тесту про можливість або неможливість участі в судовому засіданні, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

За приписами ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Оскаржувана постанова судді місцевого суду мотивована тим, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим суддя місцевого суду закрив провадження у даній справі.

Такий висновок суд першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що водій ОСОБА_2 03 березня 2020 року о 14 годині 00 хвилин в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Некрасова кут вул. Татарбунарській керував автомобілем "БМВ Х3", державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем "АудіQ5", державний номер НОМЕР_2 , який вихав з вул. Татарбунарській та рухався по вул. Некрасова. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За даним фактом 03.03.2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.06.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 03.03.2020 року, закрито, копію даної постанови направлено начальнику Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для складання відносно винуватця ДТП протоколу про адміністративне правопорушення.

22 липня 2020 року відносно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 441698 за фактом порушення ним п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

27 липня 2020 року матеріали адміністративного провадження відносно ОСОБА_2 надійшли до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2020 року передані судді-доповідачу.

З постанови судді від 23.10.2020 року вбачається, що 04.08.2020 року ОСОБА_2 з`явився в судове засідання суду першої інстанції.

23 жовтня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалено постанову по даній справі про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 38 КУпАП, в редакції закону від 19.09.2019 року, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, суддя місцевого суду в постанові від 23.10.2020 року обґрунтовано прийшов до висновку про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку закінченням тримісячного строку для накладення адміністративного стягнення після закриття кримінального провадження та у зв`язку закінченням тримісячного строку для накладення адміністративного стягнення після складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 .

Стаття 6 п. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З аналізу даної норми вбачається, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.

Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія, в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпцій факту і права.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, логічне тлумачення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Відповідно до практики Суду з прав людини, строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11).

Тобто, доводи апеляційної скарги, що місцевий суд при закритті провадження у справі повинен встановити вину, не ґрунтуються на законі, а тому не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Твердження апеляційної скарги, що Науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАС України має рекомендаційний характер, не може бути прийняте до уваги апеляційним судом, оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на даний висновок.

Апеляційний суд, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та встановити вину ОСОБА_2 , закривши провадження у справі відносно останнього з підстави, яка не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, апелянт наголошує, що встановлення вини ОСОБА_2 має для апелянта вагоме значення, оскільки страхова компанія не виплатить йому страхові виплати до вирішення цього питання.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2020 року, не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе