Справа № 603/573/20
Провадження № 3/603/226/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

- ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 14.09.2020 року о 23 год. 30 хв. в м.Монастириська, Тернопільської області, по вул.Шухевича керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5(а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Судом враховано, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим судом неодноразово відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, суд вжив всіх необхідних та можливих заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, тому керуючись ст. 268 КУпАП, суд дійшов висновку, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466122 від 20.07.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 в м.Монастириська, Тернопільської області, по вул.Шухевича керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 від 14.09.2020 року, жителя м.Монастириська, Тернопільської області, згідно якого ОСОБА_1 у присутності свідка відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 14.09.2020 року, жителя с.Золотий Потік, Монастириського району Тернопільської області, згідно якого ОСОБА_1 у присутності свідка відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- диском «DVD-R VIDEX 4,7 Gb», з відеофіксацією вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яким повністю підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ході судового розгляду, судом встановлено, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР.

Як роз`яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначено судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Разом з тим, призначити це додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами, суд не вправі.

З врахуванням наведеного, враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, тому, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відносно нього можливо застосування покарання у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, сімейний стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. М. Іванчук