Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/8208/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , 18.12.2019 року о 15-45 годин біля будинку №110 по вул.Соборній в с.Талаківка м.Маріуполя, був зупинений працівниками поліції за керування мопедом «Suzuki» без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода), що згідно п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п.6,7 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів або медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, від яких він відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 24 грудня 2019 року, тобто завчасно до дати розгляду справи. Разом з тим, правопорушник не з`явився за викликом суду 23.01.2020 року, 17.02.2020 року та 04.03.2020 року, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши письмові матеріали, прийшов до наступного.

Відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За вимогами п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З письмових свідчень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додаються до протоколу вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився, на вимогу працівників поліції, від проходження у встановленому законом порядку медобстеження на стан сп`яніння та продуття алкотестера «Drager», про що свідчать їх підписи у протоколі.

Будь-які підстави, які б свідчили про недостовірність свідчень свідків у суду відсутні.

Таким чином, суд вважає, що провина порушника доведена в повному обсязі, а дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи водійське посвідчення у правопорушника ОСОБА_1 відсутнє.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні наведеної норми ПДР України та ч.1 ст.130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням особи правопорушника, який не працює, характеру вчиненого правопорушення, та обставин даної справи, а також того, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, вважаю необхідним піддати його адміністративному стягненню лише у виді штрафу на користь держави.

Керуючись ст.ст.40-1, 130 ч. 1, 283 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт