Справа № 127/4267/20
Провадження № 3/127/1290/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2020 року № 0005242 вбачається, що ОСОБА_1 31.01.2020 року о 14 год. 50 хв. по вулиці Київській, 156 в м. Вінниці здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 ЗАЗ без одержання ліцензії на даний вид діяльності та не зареєстрований як ФОП відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", тобто, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 31.01.2020 року о 14 год. 50 хв. по вулиці Київській, 156 в м. Вінниці він стояв біля свого автомобіля, пасажирів в автомобілі не було, оскільки послуг з перевезення пасажирів на таксі він не надавав, належних позначок "таксі" на автомобілі не було. Він показав працівникам Управління Укртрансбезпеки та працівникам поліції, які підійшли до нього, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Свідок прийшов разом з працівниками поліції та розписався в протоколі. Крім того, пояснив, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацевлаштований.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та надані до нього докази, дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 164 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення характеризується провадженням господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Під господарською діяльністю в ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто, важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, зв`язати їх воєдино, а також довести їх систематичність.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частинами 1, 2 статті 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на такі види робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

В ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» вказано, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2020 року № 0005242, ОСОБА_1 31.01.2020 року о 14 год. 50 хв. по вулиці Київській, 156 в м. Вінниці здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 ЗАЗ без одержання ліцензії на даний вид діяльності та не зареєстрований як ФОП відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

До протоколу про адміністративне правопорушення додано світлину транспортного засобу, на даху якого встановлено пристрій з цифровим позначенням.

Доказів того, що автомобіль був обладнаний відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, до суду не надано.

При цьому суд зазначає, що наявність пристрою з цифровими позначеннями на даху автомобіля та за відсутності пасажирів, не може свідчити про систематичне провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі.

За відсутності будь-яких інших доказів зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю по перевезенню пасажирів без ліцензії, долучена до матеріалів справи світлина транспортного засобу, на даху якого встановлено пристрій з цифровими позначеннями, є недостатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та, відповідно, матеріалами справи вина ОСОБА_1 не доведена.

Оскільки під час судового розгляду справи не встановлено жодних доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі, це свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Частиною 2 статті 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. (ст. 280 КУпАП).

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.3-2.6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 24.04.2013 р. № 254, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2013 р. за № 789/23321, ця Інструкція встановлює порядок оформлення матеріалів та розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, уповноваженими на те посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів. Уповноважені посадові особи складають протоколи про адміністративні правопорушення у випадках порушень законодавства з питань безпеки на наземному транспорті, передбачених частинами першою, другою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 133-1, статтями 133-2, 136, 141, 142 та статтею 164 - у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, Кодексу України про адміністративні правопорушення. У протоколі зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; частина відповідної статті та стаття Кодексу, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за таке правопорушення; прізвища, місце проживання свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати письмові пояснення по суті вчиненого правопорушення, які викладаються в протоколі і засвідчуються її підписом. Пояснення можуть додаватися до протоколу окремо, про що робиться відповідний запис у цьому протоколі.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 24.04.2013 р. № 254, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2013 р. за № 789/23321, до протоколу, за наявності, долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення особи, щодо якої складено протокол, свідка або ж пасажирів, яким ОСОБА_1 надавав послуги таксі.

Крім того, в описовій частині протоколу не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, по якому маршруту та кому саме надавав послуги з перевезення пасажирів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені лише світлина транспортного засобу, на даху якого встановлено пристрій з цифровими позначеннями, світлина посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , світлина свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому провадження в справі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя