н/п 3/174/55/2020
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2020 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.178 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Полярний Мурманської області, мешкає по АДРЕСА_1 , не працює,-

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії АПР18 111970 від 05.03.2020 року, ОСОБА_1 , 05.03.2020 р., о 12.20 годині, знаходячись в громадському місці- на зупинці громадського транспорту біля залізничного вокзалу по вул.Привокзальна в м.Вільногірську, розпивав алкогольний напій пиво «Чернігівське» об`ємом 1,15 л, чим ображав людську гідність та громадську мораль. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст.178 КУпАП.

Особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину визнав і пояснив, що дійсно пив пиво біля кафе та зупинки, однак до відповідальності за ст.178 КУпАП протягом року притягався лише 30.01.2020 р., 01.01.2020 р. до відповідальності не притягувався, в той період часу спиртне не вживав взагалі.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Судом встановлено, що при складенні протоколу посадовою особою порушені вимоги ст.256 КУпАП, а саме:

- не повно вказані адреса скоєння правопорушення (область);

- згідно протоколу, права, передбачені ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 не роз`яснювалися, ці процесуальні дії виконані згідно особи на прізвище ОСОБА_2 , якому також повідомлено про місце і час дата розгляду справи, та вилучені речі для тимчасового зберігання згідно протоколу огляду, однак є не зрозумілим, яке саме відношення має ця особа до вчиненого правопорушення ;

- не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, та як дії ОСОБА_1 кваліфіковані по ч.3 ст. 178 КУпАП, при цьому в описовій частині протоколу об`єктивна сторона правопорушення в діях ОСОБА_1 не відповідає кваліфікації його дій, оскільки відсутня кваліфікуюча передбачена вказаною нормою - вчинення правопорушення особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

До того ж, будь-яких допустимих доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та накладення на нього двічі протягом року адміністративних стягнень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.178 КУпАП до матеріалів справи не долучено.

Крім того, сам факт вживання особою алкогольних напоїв не свідчить про ображення людської гідності та громадської моралі, оскільки відповідальність відповідно до вказаної норми права, настає за появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність та громадську мораль, а в протоколі не зазначено, в чому саме вигляд ОСОБА_1 не відповідав нормам гідності та моралі.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено посадовою особою з грубими порушеннями чинного законодавства, суб`єктивна та об`єктивна сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 при складенні протоколу не конкретизовані, його вина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП не підтверджена допустимими доказами, його діям належна правова оцінка при складенні протоколу не надана, а уточнення кваліфікації в суді чинним КУпАП не передбачено, і судовий розгляд справи суд здійснює в межах складеного протоколу, тому склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, ч. 3 ст.178, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.3 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова