ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Мустяци І.М. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мустяци І.М. на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 10 вересня 2020 року о 17 год. 30 хв. в смт. Глибока по вул. Першотравневій, Глибоцького району, Чернівецької області, в порушення п. 2.9а ПДР, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21053», д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

На таке судове рішення захисник Мустяца І.М. подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Вимоги обґрунтовує тим, що обставини справи з`ясовані неповно, а висновки суду не відповідають фактичними обставинам справи.

Провадження №33/822/596/20 Головуючий у І інстанції: Григорчак Ю.П.

Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Зазначає, що 10.09.2020 року транспортним засобом керувала ОСОБА_2 ,а ОСОБА_3 був у салоні в якості пасажира та разом їхали до Глибоцького ВП, щоб повідомити про дорожньо-транспортну пригоду, під час якої його автомобіль,що був припаркований біля будинку,зазнав пошкоджень від підводи з конем під керуванням місцевого жителя.

Вказує,що свідок ОСОБА_2 ,яка у протоколі зазначена як свідок проведення огляду на стан сп`яніння,не підтвердила факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.Натомість у суді пояснила,що саме вона керувала автомобілем під час руху до відділення поліції,

Вважає,що суд без достатніх підстав прийняв до уваги письмові пояснення цього свідка,а не ті,які свідок надала безпосередньо у суді та вказала, що письмові пояснення не читала та вважала,що вони стосуються обставин ДТП.

Також твердить,що огляд на стан сп`яніння проведений у бесідці на стоянці біля відділення поліції,а не на місці зупинки.Доказів,що ОСОБА_1 керував автомобілем по вул.Першотравневій смт.Глибока,у справі немає.

За таких підстав вважає,що відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Мустяци І.М. та Бічера К.Д., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи суд зобов`язаний надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Апеляційний суд вважає, що районний суд, розглядаючи дану справу, залишив поза увагою істотні для справи обставини,що вплинуло на правильність висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Обгрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_4 ,суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2020р.; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія від 10.09.2020р.; результат тестування на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» від 10.09.2020р., який встановив 1,00 проміле; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та відеозапис із нагрудної камери поліцейського.

При цьому суд не зважив на наступне.

Відповідно до положень п.п.6,7 розд.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої наказом МВС,МОЗ України 09.11.2015 №1452/735(далі-Інструкції) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду,який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів.

Вимогами ч.2 ст.266 КпАП України, передбачено,що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським у присутності двох свідків. Аналогічні вимоги встановлені п.6 зазначеної вище Інструкції…від 09.11.2015 року.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи,щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно положень ч.5 ст.266КпАП України огляд на стан сп`яніння,проведений із недотриманням вимог цієї статті(ст.266) вважається недійсним.

Отже,дійсність огляду на стан сп`яніння закон пов`язує із необхідністю проведення його у присутності двох свідків,які повинні підтвердити,що особа керувала транспортним засобом та під час її огляду встановлений стан алкогольного сп`яніння цієї особи.

Із пояснень ОСОБА_1 у районному та апеляційному суді, а також зі змісту апеляційної скарги вбачається, що він свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не визнав.Пояснював, що 10 вересня 2020р. автомобілем не керував, а був у якості пасажира.За кермом була його співмешканка ОСОБА_2 , з якою вони приїхали до Глибоцького відділення поліції, щоб повідомити про ДТП,під час якого його автомобіль був пошкоджений підводою під керуванням місцевого жителя.

Працівники поліції його не зупиняли,огляд проведений у бесідці біля поліції.

Свідок ОСОБА_2 у районному суді пояснила, що вона співмешкає з ОСОБА_1 . Останній 10 вересня 2020р. виявив,що його автомобіль,який був припаркований біля будинку,пошкоджений внаслідок порушення правил дорожнього руху погоничем гужового транспорту. Для з`ясування обставин ДТП разом із ОСОБА_3 поїхали на його пошкодженому автомобілі до Глибоцького відділу поліції. За кермом автомобіля «ВАЗ 21053» , д/н/з НОМЕР_1 перебувала саме вона. Припаркувала автомобіль на стоянці біля відділу поліції, покликала поліцейських, після чого разом з ОСОБА_1 чекали на них у бесідці. В ході розмови, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, тобто в альтанці, за допомогою приладу «Драгер» та склали протокол.Пояснення не читала,документи підписала,вважаючи,що вони стосуються ДТП.

Такі пояснення свідка ОСОБА_2 районний суд сприймав безпосередньо у судовому засіданні,а тому суд необгрунтовано надав перевагу письмовим поясненням свідка(а.с.5),зміст якого свідок не підтвердила та яке містить стандартний завчасно надрукований текст безвідносно до конкретної справи і лише вписані від руки прізвища та місце його відібрання і показник сп`яніння.

Суд не врахував також,що свідок ОСОБА_2 зазначена у протоколі як свідок огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння, а тому пояснення цього свідка про те,що автомобілем ОСОБА_3 не керував, істотно впливають на дійсність результатів огляду на стан сп`яніння,проведеного за участю цього свідка.

Також,залучення для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідка ОСОБА_2 ,яка є співмешканкою ОСОБА_4 , суперечить вимогам п.7 розд.2 Інструкції,оскільки може ставити під сумнів її неупередженість.

Із матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_2 має посвідчення водія(а.с.22)

Свідок ОСОБА_5 ,яка також зазначена у якості свідка у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння,на виклик до районного суду(а.с.24),а також до апеляційного суду не з`явилась,про причини неявки не повідомила.

Письмове пояснення свідка оформлене таким же способом, як і письмове пояснення ОСОБА_2 на одній із тим поясненням сторінці.

Відповідно до п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,кожний обвинувачений має щонайменше право допитувати свідків обвинувачення або вимагати,щоб їх допитали.

Отже,письмове пояснення свідка ОСОБА_5 ,зміст якого ОСОБА_1 заперечує,не може бути за даних обставин допустимим доказом його винуватості,оскільки свідок до суду для надання пояснень безпосередньо не з`явилась.

Оскільки один із свідків огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 у суді пояснила,що ОСОБА_3 автомобілем не керував,а інший свідок до суду не з`явився, викладене викликає обгрунтовані сумніви у дійсності результатів огляду.

Наявний у справі відеозапис із боді камер поліцейських не містить підтвердження ані факту керування ОСОБА_4 транспортним засобом,ані присутності двох свідків при його огляді.

Згідно Конституції України,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь,тому результати такого огляду відповідно до вимог ч.5 ст.266 КпАП України слід визнати недійсними.

Апеляційний суд також враховує,що суб`єктом адміністративного правопорушення, що поставлене у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій)

Відповідно до ст. 251 ч.2 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених у ст. 255 КУпАП.,однак наданими суду доказами не доведено,що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Отже пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про те,що саме вона була водієм цього авто,не спростовані.

Перебування особи у стані сп`яніння за відсутності факту керування нею транспортним засобом складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України не утворює.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає,що висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі доказами,а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 294 КУпАП суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Мустяци І.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька