Справа №: 310/156/20
3/310/328/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, перебуває на обліку в Бердянському центрі зайнятості, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 03 січня 2020 року серії ГР 289225 19 грудня 2019 року о 16 год. 20 хвил. ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні Бердянського ОМВК, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила, що в період з 01 квітня 2019 року по 26 грудня 2019 року вона працювала головним фахівцем-психологом в Бердянському ОМВК, її робоче місце було в кабінеті № 18. ОСОБА_2 працює головним фахівцем відділу комплектування Бердянського ОМВК, її робоче місце - в кабінеті № 11. 19 грудня 2019 року ОСОБА_2 прийшла в кабінет № 18 та розпочала звинувачувати ОСОБА_1 з приводу навчання кандидатки на посаду ОСОБА_1 , яка подала заяву про звільнення. ОСОБА_1 попросила ОСОБА_2 покинути кабінет, однак остання нанесла ОСОБА_1 пошкодження у вигляді подряпин в області шиї. Між ними став ОСОБА_3 , в результаті чого ОСОБА_1 не отримала більш серйозних пошкоджень від ОСОБА_2 . Під час конфлікту ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювалась. Пізніше вона звернулась до поліції із заявою про притягнення до кримінальної ОСОБА_2 відповідальності, на підставі її заяви внесено відомості до ЄРДР.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона працює головним фахівцем відділу комплектування Бердянського ОМВК. 19 грудня 2019 року вона за дорученням військового комісару привела до ОСОБА_1 кандидатку на її посаду, щоб остання ознайомила її з обсягом роботи та передала документи. З метою з`ясування причини призначення кандидатці зустрічі на наступний день ОСОБА_2 прийшла до ОСОБА_1 в робочій кабінет, де були присутні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, який розпочала ОСОБА_1 . Під час конфлікту ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою, у відповідь ОСОБА_2 також висловлювалась нецензурною лайкою. ОСОБА_1 намагалась нанести удари ОСОБА_2 , однак працівники Бердянського ОМВК ОСОБА_3 та ОСОБА_6 утримували конфліктуючих. Зазначила, що між нею та ОСОБА_1 неодноразово виникали подібні конфлікти з різних виробничих питань.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що станом на 19 грудня 2019 року він працював старшим інспектором відділення комплектування Бердянського ОМВК. Між Істєріною С.І. та ОСОБА_1 склались особисті неприязні стосунки. ОСОБА_1 повинна була передавати свої справи у зв`язку із звільненням. ОСОБА_2 привела до ОСОБА_1 кандидатку на її посаду. Через те, що ОСОБА_1 відпустила кандидатку, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, коли вони почали кричали, свідок став між ними. Чи висловлювались ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час сварки нецензурною лайкою, свідок не звернув уваги.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює діловодом відділення комплектування Бердянського ОМВК. 19 грудня 2019 року вона працювала в кабінеті з ОСОБА_1 . До кабінету зайшла ОСОБА_2 та між нею і ОСОБА_1 почалась дискусія з виробничих питань, яка переросла в сварку, під час якої зазначені особи висловлювали взаємні образи. Пояснила, що подібні сварки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 часто відбувались і раніше, останнім часом вони спілкувались лише у підвищеному тоні, тому свідок продовжувала свою роботу, не звертаючи уваги на конфлікт. Свідок не звернула уваги, чи була застосована нецензурна лайка сторонами конфлікту.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює т.в.о. начальника відділення комплектування Бердянського ОМВК. Лисенко Н.С. та ОСОБА_8 І ОСОБА_9 перебували в підпорядкуванні свідка. Специфіка роботи в ОМВК передбачає взаємозамінність. ОСОБА_1 свої обов`язки психолога виконувала сумлінно, однак відмовлялась займатись іншою роботою, крім роботи психолога. 19 грудня 2019 року ОСОБА_2 сказала ОСОБА_1 , що вона повинна підготувати до роботи нову людину. ОСОБА_1 відповіла, що не повинна цим займатись, в результаті чого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сварка, вони розмовляли на підвищених тонах. Чи висловлювались сторони конфлікту під час сварки нецензурною лайкою, свідок не звернув уваги.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Суб`єктивною стороною правопорушення за ст. 173 КУпАП є прямий умисел на порушення громадського порядку. При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально караних дій.

Як хуліганство дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу; особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою

Висловлювання нецензурних слів під час сварки або конфлікту утворює дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Правовим висновком Верховного Суду України, сформульованим в рішенні від 04 жовтня 2012 року (справа № 5-17кс12), надано юридичну характеристику складу злочину хуліганство та пояснена відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи в цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки. Висловлювання ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 не мали прямого умислу на порушення громадського порядку і спокою громадян, а були спрямовані виключно на адресу ОСОБА_2 , з якою у ОСОБА_1 існує тривалий конфлікт. Таким чином, в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 266, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя О.М. Вірченко