Справа № 155/1487/19 Провадження №33/802/222/20 Головуючий у 1 інстанції:Адамчук Г. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 20.01.2020 щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 07 грудня 2019 року о 19 годині 40 хвилин в селі Ярівка Горохівського району Волинської області по вулиці Лесі Українки керував автомобілем "Опель Вектра", д.р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

У поданій 27.02.2020 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він не брав участі у розгляді справи. Також просить скасувати постанову судді та провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного … сп`яніння від 09.11.2015 № 1452/735, згідно з якими такий огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Всупереч зазначеним вимогам законодавства, працівники поліції доставили його до медичного закладу, не давши можливості за його бажання проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу. У медичному закладі під час проведення огляду у нього не провели лабораторні дослідження його біологічного середовища, що, на його думку, є обов`язком лікаря. Тому вважає, що при таких обставинах огляд для визначення стану сп`яніння є недійсним. Інші докази, або фактичні дані, на основі яких достовірно можливо встановити наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні. Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції, розглянув справу всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, не повідомив його належним чином про час та місце слухання справи, а працівники поліції у протоколі про адміністративне правопорушення зазначили адресу, за якою він не проживає, куди суд надсилав судові повістки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , які підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи у суді першої інстанції, а даних про вручення йому копії оскаржуваної постанови у матеріалах справи немає. Лише у додатку до апеляційної скарги видно, що копія оскаржуваної постанови при її видачі ОСОБА_1 працівником Горохівського районного суду завірена 21.02.2020. Тому, на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження пропущений із поважних причин.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не повідомляв його належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки надсилав судові повістки на адресу, за якою він не проживав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення був повідомлений, що розгляд справи щодо нього відбудеться у Горохівському районному суді Волинської області, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с.3).

При цьому, у зазначеному протоколі ОСОБА_1 повідомив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також поставив підпис у відповідній графі, що внесені щодо нього дані - правильні (а.с.3).

Після надходження 10.12.2019 справи до Горохівського районного суду, на наступний день ОСОБА_1 судом було надіслано судову повістку про час та місце розгляду справи (на 11.00 год. 20.01.2020) на вищевказану адресу проживання ОСОБА_1 , яку той зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на те, що судом першої інстанції вжито усіх заходів для повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 , останній не виявив бажання брати участь у розгляді справи, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження (а.с.9-11).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3), у якому він власноручно зазначив, що з порушенням згідний, випив горілки, після цього керував транспортним засобом; висновком лікаря Горохівської ЦРЛ № 120 від 07.12.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4); роздруківкою з приладу «Драгер», згідно з якою наявність алкоголю в крові ОСОБА_1 , що вираховується з концентрації алкоголю у видихуваному повітрі становить 1,84 %о (проміле) - а.с.5; іншими матеріалами справи.

24.04.2020 на адресу Волинського апеляційного суду з Горохівської ЦРЛ надійшли копії направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , а також акт його медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного ... сп`яніння від 07.12.2019.

Досліджуючи зазначені копії документів в судовому засіданні, апеляційним судом встановлено, що у відповідному акті зафіксовано ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він мав бажання проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", є безпідставними, оскільки буді-які його заяви з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично сумнівається у достовірності визначення його стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". Натомість вважає, що лікар мав лише за допомогою обов`язкових лабораторних досліджень біологічного середовища визначати стан сп`яніння.

Таким чином, позиція ОСОБА_1 щодо бажання проходити чи не проходити огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" є непослідовною.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що лікарем, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного … сп`яніння від 09.11.2015 № 1452/735, не взято зразки біологічного середовища, з яким не проведено дослідження, не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог п.п.7, 10 р. ІІІ цієї Інструкції, відібрання зразків біологічного середовища лікарем обов`язково здійснюється для проведення лабораторних досліджень щодо обстежуваної особи на визначення її сп`яніння наркотичним засобом або психотропної речовини.

Відібрання біологічного середовища лікарем в особи при проведенні медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння не є обов`язком лікаря.

Разом з тим, будь-які клопотання ОСОБА_1 про відібрання у нього біологічного середовища при проведенні медичного огляду в матеріалах справи відсутні.

Отже, підстав для визнання цього медичного огляду недійсним чи недовіряти змісту висновку лікаря, про що просить ОСОБА_1 в своїй скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не є підставою для скасування постанови судді.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався цих вимог закону, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З огляду на наведене, законних підстав для скасування постанови судді і закриття провадження у справі, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Горохівського районного суду Волинської області від 20.01.2020 щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 20.01.2020 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов