ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 Справа №607/15067/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 195-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Уповноваженою особою Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 08 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол серії ВАБ№ 401751 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 195-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

У зазначеному протоколі вказано , що " 24.08. 2020 р. в 11 год. гр. ОСОБА_1 перебуваючи в громадському місці , що за адресою АДРЕСА_3 , у під`їзді на 6-му поверсі , під час вчинення конфлікту з гр. ОСОБА_2 , застосувала газовий балончик марки « Перець-1» відносно гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушила правила застосування спеціальних засобів самооборони та вимоги Постанови Кабміну України №706 від 07 вересня 1993 року , чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 195-3 КУпАП» .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Гриб О. В. просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 195-3 КУпАП , про що подав письмові пояснення . Вказав, що ОСОБА_1 ніяких протиправних дій не вчиняла , застосувала газовий балончик лише тоді, коли у кімнату належної їй квартири увірвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неприязні стосунки , між ними виникали часті конфлікти та сварки. За таких обставин ОСОБА_1 побоюючись за свою власну безпеку застосували газовий балончик , лише з метою самозахисту та самооборони. Натомість працівників поліції склали щодо неї адміністративний протокол за ч. 1 ст. 195-3 КУпАП. Захисник Гриб О. В. зазначив що справа про адміністративне правопорушення підлягає до закриття відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв"язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Акцентував увагу суду на усталеній практиці ЄСПЛ , вимогах ст. 62 Конституції України та відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінпорушення передбаченого ч. 1 ст. 195-3 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засідання пояснила, що дійсно між нею та ОСОБА_1 напружені стосунки, виникають часті конфліктні ситуації . 24 серпня 2020 року між ними знову виникла сварка з приводу знаходження велосипеда її сина у спільному коридорі. У подальшому вона та її подруга ОСОБА_4 вирішили пояснити ОСОБА_1 що вона чинить неправильно, хотіли зайти у квартиру Н. ОСОБА_1 , однак як тільки ступили ОСОБА_1 бризнула в них газовим балончиком. На даний час претензій до ОСОБА_1 не має та просить її не притягувати до відповідальності .

За частиною 1 статті 195-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальністьза порушення спеціальних засобів самооборони, а саме застосування спеціальних засобів самооборони з порушенням установлених правил .

Натомість пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 про невчинення вказаних дій наданими до суду та дослідженими у суді матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовані .

Так, у наданих до суду адміністративних матеріалах , окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№ 401751 від 09 вересня 2020 року, наявні заява та письмові пояснення ОСОБА_2 від 24 серпня 2020 року згідно із якими вона просить органи поліції прийняти міри до громадянки ОСОБА_1 , яка систематично вчиняє конфлікт з нею ; рапорт поліцейської взводу 2 роти 4 батальйону УПП У. Гладкої від 24 серпня 2020 року про те , що 24 серпня 2020 року о 12:28 було отримано виклик від заявниці ОСОБА_2 про сварку між сусідами; заявою та поясненнями ОСОБА_1 від 24 серпня 2020 року , згідно із якими вона просить органи поліції прийняти міри до ОСОБА_2 , яка систематично вчиняє скандали та конфлікти з нею, 24 серпня 2020 року хотіла силою увірватись в її квартиру, вчинила на неї напад, спричинила їй тілесні ушкодження; копія пояснень , без зазначеної дати їх складення, ОСОБА_3 про те, що 24 серпня 2020 року стався конфлікт ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , під час якого вони ображали одна одну, однак ніхто тілесних ушкоджень не наносив .

Окрім цього, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний диск відеофіксації, про доручення якого у протоколі ВАБ№ 401751 від 08 вересня 2020 року неміститься ніяких посилань . Так само на вказаному диску відсутні будь-які щодо події , на них зафіксована фрагментарно, лише розмова ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із поліцейськими.

Із долученої представником ОСОБА_1 адвокатом Грибом О. В. копії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 11 листопада 2020 року вбачається, що задовольнено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано службову особу Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості викладені у заяві ОСОБА_1 від 24 серпня 2020 року про те , що 24 серпня 2020 року ОСОБА_2 здійснила спробу силою проникнути у помешкання скаржниці за адресою : АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності,протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний судом належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами .

За таких обставин суд приходить до висновку про те , що будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 24 серпня 2020 року умисного застосування спеціальних засобів самооборони з порушенням установлених правил, відсутні як у адміністративних матеріалах так само й не встановлені судом .

При цьому відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про те , що поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 195-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно неї за вказаною статтею підлягає до закриття у зв"язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу зазначеного адміністративного правопорушення .

Керуючись частиною 1 статті 195-3 2, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 278- 280, 283-285 , 287-290 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 195-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження закрити у зв"язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка