Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Карпука А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ "TIMEWORK", визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 серпня 2020 року об 01 год. 41 хв. на вул.Дубнівській в м.Луцьку Волинської області, керував автомобілем марки «Форд Транзіт Коннект», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода) і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою звільнити його на підставі ст.21 КУпАП від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТОВ "TIMEWORK", а провадження у справі - закрити. Вказує про те, що суд при розгляді справи не встановив усіх обставин, які підлягають встановленню. Зі змісту постанови залишається незрозумілим час вчинення правопорушення, а мотивувальна частина рішення містить суперечності. Крім того, судом безпідставно поставлено під сумнів факт його працевлаштування. Вказує, що до суду було подано клопотання трудового колективу ТОВ "TIMEWORK" про передачу матеріалів щодо ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу для вжиття заходів громадського впливу, визначено заходи, які будуть застосовуватись до особи. Також вказує, що він проживає з матір`ю, яка є пенсіонером (непрацездатною особою), і як наслідок він є єдиним годувальником у сім`ї, а тому застосування до нього стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП буде непропорційним. Вважає, що вищенаведені обставини у своїй сукупності істотно знижують небезпечність правопорушення та з урахуванням особливостей справи, наявності у нього на утриманні непрацездатної матері, використання посвідчення водія для роботи, ставлення особи до вчиненого, створюють законне підґрунтя для застосування ст.21 КУпАП. Однак, суд першої інстанції вищенаведені обставини залишив поза увагою та відхилив клопотання трудового колективу.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Карпука А.С., який скаргу підтримав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В ході апеляційної розгляду справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Карпук А.С. пояснив, що факт вчинення правопорушення його довірителем ОСОБА_1 не заперечується, ним визнається повністю та він щиро розкаюється у вчиненому.

Отже, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, ОСОБА_1 та його захисник Карпук А.С. вказують про те, що є усі правові підстави для звільнення першого від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.21 цього ж Кодексу у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТОВ "TIMEWORK".

Проте, такі доводи сторони захисту на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дійсно, положеннями ч.1 ст.21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Тобто застосування ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком.

Проте, підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП немає, про що й вірно було зазначено судом першої інстанції у своїй постанові.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та відповідно несе підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає, наведені в апеляційній скарзі та в ході апеляційного розгляду справи пом`якшуючі обставини, а саме - повне визнання вини та щире каяття, наявність у ОСОБА_1 на утриманні матері пенсійного віку, його позитивна характеристики з місця роботи, хоча і мають місце, але не можуть слугувати підставою для передачі даних матеріалів справи на розгляд трудового ТОВ "TIMEWORK", оскільки він цілком свідомо сів за кермо транспортного засобу після вживання алкогольних напоїв. Слід також вказати, що при складенні протоколу 16.08.2020 року також цілком свідомо надав працівнику поліції інформацію про те, що він не працює, хоча, як вбачається з його характеристики, яка написана ТОВ "TIMEWORK", ОСОБА_1 на роботу водія прийнятий ще 05.03.2020 року.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, яким чином трудовий колектив ТОВ "TIMEWORK", яке зареєстроване в Республіці Польща, буде реалізовувати громадський вплив на правопорушника. Зазначено лише про те, що зобов`яже ОСОБА_1 протягом двох місяців пройти повторний курс вивчення ПДР України.

А тому, оскаржувана постанова суду першої інстанції в частині відмови трудовому колективу у звільненні ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення на підставі ст.21 КУпАП, є цілком обґрунтованою та законною.

Законною також є постанова в частині накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване відносно нього стягнення відповідає санкції статті, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2020 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.21, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2020 року в даній справі щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк