Дата документу Справа № 336/6206/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6206/20 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/823/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Шевченка О.І. у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника адвоката Шевченка О.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07.10.2020 року о 14-30 год. ОСОБА_1 на 341 км автодороги Харків-Сімферополь керував автомобілем «ЗАЗ 110307», держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного спяніння та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник адвокат Шевченко О.І., вказує, що з постановою категорично не згодні, вважають її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з наступним. Так, судом відхилено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи на інший час та дату, чим порушено права, передбачені ст.278 КУпАП та ст.59 Конституції України. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки через невірну адресу у протоколі ОСОБА_1 було порушено підсудність вказаної справи. Звертає увагу, що відомості про свідків є неправдивими, так як різниться час в їх поясненнях з часом вчинення правопорушення та часом складання протоколу. Сторона захисту зазначає, що відеозапис є неналежними та допустимими доказами, оскільки в протоколі не зазначено модель, марку та серійний номер пристрою на який здійснювався запис. Просить скасувати постанову суду від 04 листопада 2020 року і закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 його представника адвоката Шевченка О.І. на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зі змісту статті 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак, з таким висновком суду апеляційна інстанція не може погодитися у зв`язку з наступним.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за змістом вищезазначеного, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована у присутності двох свідків. Наявність свідків при проведенні указаних процесуальних дій повинна слугувати запорукою дотримання вимог закону та інших нормативних документів у ході їх проведення, уникнення конфліктних ситуації, можливих у ході вчинення цих дій та встановлення істини у випадку спорів, у тому числі і судових. Для цього свідкам надано право давати пояснення по факту зафіксованого ними правопорушення, підтвердження правильності викладення встановлених обставин у протоколі про адміністративне правопорушення шляхом засвідчення їх своїми підписами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначив, що він не бажав їхати на огляд, оскільки поспішав на важливу зустріч по роботі. Вказав, що на відеозаписі дійсно він і все так і було, але відео демонструє події через 30 хвилин після того як його зупинили.

З оглянутого відеозапису не вбачається наявність явних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а лише нервове спілкування із працівником патрульної поліції.

Наведена відеофіксація наочно демонструє відсутність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при фіксуванні факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі.

Без уваги суду першої інстанції залишилися певні обставини. Так, час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у протоколі зазначений «14 год. 30 хв.», час складення протоколу «15 год. 10 хв.», а свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 опитано працівником поліції об «15 год. 40 хв. та 16 год. 00 хв.», тобто після складення протоколу, що на думку апеляційного суду не припустимо.

До письмових пояснень свідків апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами, зокрема, відеозаписом події та протоколом.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність свідків при відмові ОСОБА_1 проходити огляд у медичному закладі, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, положень Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 стосовно фіксації відмови, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована в присутності двох свідків.

Крім того, матеріали справи не мітять направлення на огляд водія та відсутні дані щодо відсторонення ОСОБА_1 від керуванням транспортним засобом, що додатково свідчить про неналежне виконання працівниками патрульної поліції вимог Інструкції № 1452/735.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КупАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Доводи сторони захисту щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП через розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката не заслуговують на увагу.

До доводів щодо невірної адреси ОСОБА_1 у протоколі апеляційний суд ставиться критично, оскільки останній не був позбавлений можливості знайомитися із протоколом після його складання та надавати свої зауваження, однак ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та отриманні його копії, що є волевиявленням особи.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника адвоката Шевченка О.І. задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник