Номер провадження: 33/813/380/20
Номер справи місцевого суду: 496/4192/19
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Подуст Т.П., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мастістого І.А., представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Жигуліної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 22 жовтня 2019 року о 14 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 на вулиці Грушевського в с. Усатове Біляївського району Одеської області, керуючи екскаватором навантажувачем з д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не прибіг до допомоги сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Auris», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по проїзній частині зазначеної вулиці, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.9 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження Біляївського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року, скасувати оскаржену постанову та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що він не приймав участі в судовому розгляді даної справи, копія постанови не надсилалась на його адресу засобами поштового зв`язку. Про існування оскарженої постанови ОСОБА_1 дізнався лише після того, як він отримав позовну заяву потерпілої ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, суд не врахував, що ОСОБА_1 не просто рухався заднім ходом, а виконував дорожні роботи із видалення верхнього шару дорожнього покриття на ділянці дороги, яка займала всю ширину полоси руху, в якій рухалась ОСОБА_2 та, яка була огороджена конусами. Вказаний факт вбачається із фотографій, на які посилався суд, проте не надав їм належної оцінки.

При цьому, на схемі ДТП не відображено, що вся ширина смуги руху, в якій рухалась ОСОБА_2 була зайнята ремонтними роботами, повністю перекрита та огороджена конусами.

Зі схеми ДТП та фотографій вбачається, що ОСОБА_1 , рухаючись у свої смузі руху заднім ходом (для ОСОБА_2 , це була зустрічна смуга руху), якраз виконував під`їзд для здійснення екскаваторних робіт на ділянку проїзної частини вулиці Грушевського, де виконувались ремонті роботи. В цей момент, коли ОСОБА_1 вже рухався заднім ходом у своїй смузі, водій «Toyota Auris», д/н « НОМЕР_2 » ОСОБА_2 почала виконувати об`їзд перешкоди у виді огородженої конусами ділянки, виїхавши на зустрічну смугу. Вказані обставини є очевидними та вбачаються безпосередньо зі схеми ДТП. З неї ж чітко видно, що місце зіткнення автотранспортних засобів знаходиться на зустрічній для ОСОБА_2 смузі руху.

Таким чином, саме ОСОБА_2 виїжджаючі на зустрічну смугу порушила вимоги пунктів 11.3, 11.4 ПДР України, а отже саме вона є винуватцем ДТП, що сталося.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мастістого І.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Жигуліну А.С., яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 22 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи стосовно нього.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, коли саме ОСОБА_1 отримав копію повного тексту оскарженої постанови суду.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений не був.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам, вірно встановив фактичні обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.4. Правил - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не визнав свою провину та надав пояснення, відповідно до яких вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобілю Toyota Auris», д/н « НОМЕР_2 » ОСОБА_2 , яка рухалась по зустрічній смузі руху, в той час як ОСОБА_1 керуючи екскаватором навантажувачем виконував під`їзд на ділянку де виконувались ремонтні робити і рухався він задніх ходом у своїй смузі руху.

Разом з цим, вказані доводи спростовуються доказами дослідженими під час апеляційного розгляду, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №076627, а також схемою місця дорожньо-транспортної пригоди. З фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 22 жовтня 2019 року о 14 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 на вулиці Грушевського в с. Усатове Біляївського району Одеської області, керуючи екскаватором навантажувачем з д/н « НОМЕР_1 », рухаючись заднім ходом, не прибіг до допомоги сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з рухавшимся позаду автомобілем марки «Toyota Auris», д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 .

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що не помітив автомобіль позаду.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, ширина проїзної частини вулиці Грушевського в с. Усатове складає 9 метрів. При цьому місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на відстані 5.4 м. від краю полоси руху, в якій здійснював свій маневр водій екскаватору. Таким чином зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що водій «Toyota Auris» ОСОБА_2 рухалась по своїй смузі руху, а саме водій екскаватору ОСОБА_1 рухаючись заднім ходом допустим виїзд на зустрічну смугу руху, де і відбулось зіткнення транспортних засобів.

Вказана схема була підписана водієм ОСОБА_1 без зауважень, а отже він фактично погодився з її змістом.

Крім того, під час апеляційного розгляду були дослідженні фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 рухався заднім ходом на ділянці, яка не була огородження конусами для проведення ремонтних робіт. Водій автомобілю «Toyota Auris» ОСОБА_2 рухалась по своїй смузі в крайній лівій її частині, оскільки іншим чином вона не мала можливості об`їхати ділянку проїзної частини дороги, де здійснювались ремонтні робити і яка була огороджена конусами.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 керуючи екскаватором навантажувачем, який сам по собі, враховуючи його габарити є джерелом підвищеної небезпеки, рухаючись заднім ходом порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, якими встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Таким чином, водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та габарити свого транспортного засобу, рухаючись заднім ходом не звернувся до допомоги інших осіб, та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Auris» під керуванням ОСОБА_2 , яка здійснювала свій рух в протилежній смузі, а отже в діях ОСОБА_1 беззаперечно вбачається, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним в ній доказам та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення про винуватість ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко