ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/89/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Нюні О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 08.09.2019 р. о 02 год. 03 хв. в м. Тернополі по вул.15 Квітня,14 керував транспортним засобом «Форд Транзіт» номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора 6810 «Драгер», відповідно до якого ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння 2,07% (проміле). Водій ОСОБА_1 з даним результатом був незгідний, після чого огляд на стан сп`яніння проводився в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» Тернопільської обласної ради, згідно висновку якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд з процесуальними порушеннями неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено із порушенням вимог п.11 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 та з порушенням ст.ст 50-55,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, оскільки належним чином не роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказує, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858 працівники поліції не оформили направлення на огляд водія транспортного засобу та не долучили його до матеріалів справи.

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків, порушивши при цьому принцип безпосередності дослідження судом доказів.

Вважає, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити, у зв`язку із тим, що на момент розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції сплинув тримісячний строк, передбачений ст. 38 КупАП, протягом якого може бути накладено стягнення.

Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки з повним текстом постанови суду ознайомився у Єдиному державному реєстрі судових рішень та копію отримав 19.02.2020 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтвердив адвокат Нюня О.І. в судовому засіданні, і що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Нюню О.І., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2019 року серії БД №314172, згідно якого поліцейським роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області капралом поліції Любий Т.М. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 08 вересня 2019 року о 02 год. 03 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 14 транспортним засобом «Форд Транзіт» номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 Drager №ARАМ-2250 (повірка дійсна до 07 грудня 2019 року) у присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Як вбачається з результату тесту рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 2,07 %( проміле). З вказаним результатом тесту ОСОБА_1 не був згідний та виявив бажання проїхати у медичний заклад.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився працівниками поліції у відповідності із вимогами п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1425/735, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 08 вересня 2019 року, проведеного лікарем КУТОР ТОНД 08.09.2019 року о 03 год. 55 хв. та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.09.2019 року, складеним капралом поліції Любий Т.М.

Також факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зазначили, що 08 вересня 2019 року близько 03:00 год. були присутні в якості свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою застосування газоаналізатора алкотест Драгер. Результат тесту показав наявність алкоголю у крові ОСОБА_1 у розмірі 2,07 %(проміле), з вказаним результатом тесту ОСОБА_1 не був згідний та виявив бажання проїхати у медичний заклад.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального та матеріального права є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2019 року працівниками поліції, всупереч вимогам Інструкції та ст.ст. 50-55, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП йому належним чином не роз`яснено, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами із нагрудних камер поліцейських.

Посилання апелянта на порушення процедури направлення його на проходження огляду у медичному закладі у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи такого направлення є теж необґрунтованим, оскільки працівники поліції у відповідності із вимогами розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 забезпечили його доставку у медичний заклад протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, де ОСОБА_1 пройшов відповідний огляд.

Посилання адвоката на те, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858 не передбачено можливості застосування технічних засобів вимірювання, зокрема газоаналізатора Драгер Алкотест 6810, під час медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, є необґрунтованим, оскільки відповідно до п.9 вказаної Інструкції в закладах охорони здоров`я використовується вимірювальна техніка та обладнання, дозволені МОЗ, із відповідним сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу.

Відповідно до роз`яснень Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 18.01.2018 року №45, закінчення 10.02.2015 року терміну дії реєстрації в Україні виробу медичного «Drager Alcotest 6810» означає припинення можливості їх ввезення на митну територію України та введення в експлуатацію, але не впливає на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці. З огляду на наведене, працівники патрульної поліції вправі використовувати вироби медичні «Drager Alcotest 6810», які були введені в експлуатацію до 10.02.2015 року, за умови їх своєчасного калібрування з інтервалом у 6 місяців.

Необґрунтованими є доводи апелянта, щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, які не з`явилися в судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджала суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта стосовно того, що на момент розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції сплинув тримісячний термін накладення на нього стягнення, тому провадження слід закрити, оскільки таке стягнення накладено судом першої інстанції у трьохмісячний строк, визначений ст.38 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

Оскільки вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, зокрема апелянт не був присутній під час розгляду справи, а із повним текстом постанови суду ознайомився 19.02.2020 року, тому йому необхідно поновити строк на апеляційне оскарження.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя