Справа № 347/1716/20
Провадження № 33/4808/614/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Драч Д. С.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Третяка Юрія Васильовича, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст.122-4, ст. 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, провадження по справі закрити. Апелянт стверджує про поверхневий, неповний, необ`єктивний розгляд справи, з висновками суду, що не відповідають фактичним обставинам справи, з порушень норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказані свідки, проте вони не були присутні під час складання протоколу, й за викликом суду не з`явились до судового засідання. Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були очевидцями події. Водночас посилається на те, що в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що жодних документів не підписувала та пояснень не надавала, оскільки вона є неписьменною. Стверджує, що транспортним засобом він не керував, що працівники поліції підійшли до нього в час, коли він обідав із знайомими в центрі с. Пістинь, та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що з відеозапису не вбачається, що він керував транспортним засобом. Вважає, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 13.09.2020 року о 18-30 год. в с. Пістинь по вул. Українській керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 13.09.2020 року о 18-30 год. в с. Пістинь по вул. Українській, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 2.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-4 КУпАП.

Крім того встановлено, що ОСОБА_1 13.09.2020 року о 18-30 год. в с. Пістинь по вул. Українській, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням і здійснив наїзд на дорожнє огородження, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3, п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судове засідання не з`явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якого належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду.

З`явився захисник Третяк Ю.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, та який повідомив, що його підзахисному ОСОБА_1 відомо про час судового засідання, проте останній просив провести судовий розгляд без його участі.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином сповіщено про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, проведення апеляційного перегляду у його відсутність, не суперечить припису ст. 268 КУпАП.

Захисником заявлено клопотання про долучення до матеріалів провадження акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_4 , яке задоволено.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник Третяк Ю.В. підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно норм діючого законодавства, апеляційний перегляд відбувається в межах апеляційних вимог.

Вбачається, що в обґрунтування своєї невинуватості апелянт ОСОБА_1 посилається на те, що він не керував транспортним засобом, що, в свою чергу унеможливлює проведення будь-яких дій щодо нього працівниками поліції, зокрема й огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вважаю вказані доводи апелянта такими, що спростовуються наявними у справі доказами, а висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 як в інкримінованому адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так й про винуватість останнього у вчиненні правопорушень за ст.124 та ст. 122-4 КУпАП, вважаю правильними.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис фактичних обставин події, встановлених при розгляді справи та підтверджених сукупністю доказів, із зазначення як нормативного акту, який передбачає відповідальність за вчинені правопорушення, так й виду та розміру адміністративного стягнення.

Дії ОСОБА_1 органами поліції кваліфіковані правильно, а саме: 1) за ч. 1 ст. 130 КУпАП - за відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку (а.п. 1, протокол серії ДПР18 №233992 від 13.09.2020 року); 2) за ст. 124 КУпАП - за те, що не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, порушив Правила дорожнього руху внаслідок, що спричинило пошкодженню майна дорожнє огородження (а.п. 21 протокол серії ДПР18 №2499874 від13.09.2020 року); 3) за ст. 122-4 КУпАП - за те, що покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний (а.п. 14, протокол серії ДПР18 №499875 від 13.09.2020 року).

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 до суду не прибув, незважаючи на належне його повідомлення.

З метою перевірки суті пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні ним трьох адміністративних правопорушень, а саме за ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції було досліджено як зміст протоколів, письмових пояснень свідків, так й зміст відеозаписів, що долучені до матеріалів провадження.

Так, з долученого до матеріалів провадження відеозапису, що міститься на а.п. 12 вбачається як ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, перебуваючи поряд з патрульним автомобілем поліції, стверджує, що він не керував транспортним засобом, неодноразово наголошуючи на тому, що він не їхав за кермом, й на пропонування працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так й в медичному закладі, ОСОБА_1 у категоричній формі відмовляється з черговим наголошенням на тому, що він не керував автомобілем. На прохання поліції надати посвідчення водія, ОСОБА_1 відповідає: «Я не їхав». Після чого працівник поліції повідомляє, що у такому випадку на останнього буде складено протокол про адміністративну відповідальність (запис №303200011).

На запису під номером STPC4283 чітко зафіксовано, як автомобіль марки «ВАЗ 2101» білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 перебуває в русі, та здійснює маневр паркування на стоянку біля торгівельного центру «EXPRESS 24h», за кермом якого знаходиться саме водій ОСОБА_1 , й після паркування, останній виходить з водійського сидіння в напрямку до входу торгівельного центру «EXPRESS 24h» (в якому також розташований заклад швидкого харчування, що зафіксовано на відеозапису №303200011).

На запису під номером XFLV2548 також зафіксовано, що за кермом транспортного засобу марки «ВАЗ 2101» білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 перебуває ОСОБА_1 , який здійснює неодноразовий рух вперед та назад на території парковки торгівельного центру «EXPRESS 24h». Після таких дій водія, з`являється дим з під коліс автомобіля. На паркові також заходяться перехожі, що дивляться на рух вказаного транспортного засобу (хлопці у кількості 6-х осіб).

Отже, наведеними вище доказами, беззаперечно підтверджується той факт, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , а тому, твердження апелянта про те, що він не керував автомобілем, й працівники поліції підійшли до нього в час, коли він обідав із знайомими в центрі с. Пістинь, не є слушним.

Не мають під собою підґрунтя й посилання апелянта на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми під час даної події, оскільки матеріали провадження містять достатність доказів для прийняття рішення по суті, зокрема виходячи зі змісту відеозапису, на якому чітко встановлено особу водія транспортного засобу, яким є ОСОБА_1 .

Таким чином, посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом, вважаю способом захисту останнього, з метою уникнення від відповідальності, оскільки таке твердження суперечить наявним у справі доказам.

Враховуючи наведене вище, вважаю доведеним факт керування 13.09.2020 року о 18-30 год. в с. Пістинь по вул. Українській транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .

Перевіряючи матеріали провадження в частині обвинувачення ОСОБА_1 у вчинені інкримінованих йому адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, доходжу наступного висновку.

Так, з трьох протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 при їх складанні були роз`яснені права та обов`язки, зокрема й передбачені ст. 268 КУпАП щодо надання пояснень, проте останній скористався своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України щодо відмови від дачі пояснень, й відмовився від їх підписання (а.п. 1, 14, 21).

Особа на власний розсуд користується наданими їй правами, зокрема й правом дачі пояснень.

З пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке міститься у протоколі серії ДПР18 №233992 від 13.09.2020 року, вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, що були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

Протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений у присутності двох свідків, та містить їх підписи, а тому посилання апелянта на те, що жодних свідків не було, є безпідставне.

Згідно вимог діючого законодавства, у разі наявності ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, уповноважена особа національної поліції проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів або в медичному закладі.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи у будь-якому іншому стані сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Отже, діючим законодавством, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, прямо передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР України).

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині того, що ОСОБА_1 , в розумінні ст. 130 КУпАП, є іншою особою, а тому стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами до нього не підлягає застосуванню.

Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки узгоджується з іншими доказами по справі, зокрема внаслідок відсутності в матеріалах справи будь-яких відомостей в частині надання тимчасового дозволу останньому на право керування транспортним засобом, а також виходячи зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 13.09.2020 року за відсутність посвідчення водія відповідної категорії та інших документів.

Наведені вищі висновки суду підтверджуються й відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на прохання працівників поліції надати посвідчення водія, відповідає: «Я не їхав», й жодних документів не надає (запис №303200011).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення також підтверджується й письмовими поясненнями двох свідків, долучених до матеріалів провадження на окремому аркуші, в яких останні підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду (а.п. 5), а також направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.09.2020 року, складеного о 19-17 год., де в графі «результати огляду» міститься запис «відмовився», а в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння міститься запис огляд «не проводився» (а.п. 3, 4).

Вважаю, що працівниками поліції дотримано виомг п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), та саме у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода (а.п. 1-5), працівниками поліції й було запропоновано останньому пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так й у медичному закладі.

За вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову останнього від проходження у передбаченому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що свідки, які зазначені у протоколі не з`явились за викликом суду, саме по собі не є підставою для скасування прийнятого судом рішення, за умови наявності відеозапису, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд у передбаченому законом порядку.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП? то воно також знайшло своє підтвердження в наданих суду матеріалах провадження за протоколом ДПР18 №2499874 від13.09.2020 року, та винуватість останнього підтверджується схемою місця ДТП з якої вбачається наявні пошкодження дорожньої огорожі (а.п. 26), а також поясненнями ОСОБА_5 , з яких вбачаться, що остання повідомила як транспортний засіб марки «ВАЗ» білого кольору заїхав в дерев`яний паркан її домогосподарства, за кермом якого перебував мешканець с. Пістинь на ім`я « ОСОБА_6 », на допомогу якому прибігли його батьки, й після цього останній повідомив, що полагодить зіпсований паркан (а.п. 25).

Доводи апелянта про те, що вказаних пояснень свідок ОСОБА_5 не надавала внаслідок того, що вона є неписьменною, вважаю такими, що не заслуговують на увагу за умови наявності підпису останньої на них.

Наданий стороною захисту акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_4 від 16.11.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 є неписьменною, не доводить того факту, що вона позбавлена можливості поставити власноручно підпис під документом, який записаний з її слів працівником поліції, що не заборонено законом.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку, відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності, а під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано жодних доказів щодо оскарження ОСОБА_1 , незаконних дій працівників поліції.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Отже, наявні у справі докази доводять, що водій ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням і здійснив наїзд на дорожнє огородження, внаслідок чого пошкоджено вказане майно, а автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3, п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суддя суду першої інстанції повно та всебічно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП також знайшла своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується протоколом серії ДПР18 №499875 від 13.09.2020 року про залишення останнім місця ДТП до якої він був причетний (а.п. 14).

Так, відповідно до п. 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Таким чином, суддя повно та всебічно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених як ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, так й ст.122-4 КУпАП.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в трьох протоколах про адміністративне правопорушення, апеляційному суду апелянтом не надано.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з відповідними висновками суду першої інстанції, покладеними в основу оскаржуваної постанови, та вважає її законною і обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналізуючи наявні в матеріалах провадження докази, вважаю, що судом першої інстанції поза всяким розумним сумнівом доведено як факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, так і його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку, а також доведено порушення ним Правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження іншого майна дорожньої огорожі, з механічними ушкодженнями транспортного засобу, та подальшим залишенням водієм ОСОБА_1 місця пригоди.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Істотних порушень закону, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-4, ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло