Справа № 587/2521/20
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2020 рокусуддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Сумського РВП ГУНП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 від 28.08.2018 року, орган, що видав 5926
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 703558, 18 листопада 2020 року близько 13 год. 45 хв. перебуваючи в громадському місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_2 » - АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був без захисної маски, чим порушив пп. 2 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року з внесеними змінами Постановою КМУ від 11.11.20 р № 1100, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
У розумінні статей 8, 256, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених статтею 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Стаття 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Зазначена норма є бланкетною.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог «підпункту 2 пункту 10 Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 з внесеними змінами Постановою КМУ від 11.11.20 р № 1100».
Так, згідно підпункту 2 п. 10 Постанови КМУ № 641 з внесеними змінами Постановою КМУ від 11.11.20 р № 1100 - на території України на період дії карантину забороняється: 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.
Належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт порушення ОСОБА_1 саме підпункту 2 пункту 10 Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 з внесеними змінами Постановою КМУ від 11.11.20 р № 1100, не встановлено
За наслідками розгляду справи, з огляду на бланкетність статті 44-3 КУпАП, суддя не має права у постанові самостійно визначати пункт, підпункт Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.
За змістом статей 279, 280 КУпАП правопорушення справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за наслідками розгляду вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати.
Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь.
З огляду на досліджені судом докази слід дійти висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП не може бути визнана доведеною, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б «поза розумним сумнівом» вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції статті 44-3 КУпАП за обставинами викладеними у протоколі.
За наведених обставин, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за статтею 44-3 КУпАП.
Керуючись статтею 44-3, пунктом 1 частини 1 статті 247, пунктом 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення чере з Сумський районний суд Сумської області.

Суддя О.М.Черних