П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі секретаря Лупак В.І.,захисника особи відносно якої складено протокол про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , адвоката Буришин В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушенняякі надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №370759 від 29.08.2020 року, вбачається, що 29.08.2020 року о 02 год. 20 хв., в м. Ужгород, вул. Другетів, 85 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Mercedes-Benz VІTO НОМЕР_1 , в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Згідно протоколу, показники за результатами проходження огляду: 1,73 пром., чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Адвокат Буришин В.В., просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, з огляду на недопустимість доказів. Вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимогст. 266 КУпАПта Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Захисником ОСОБА_1 , адвокатом Буришин В.В., подано клопотання про закриття провадження у справі за відсутності у діях особи події та складу адміністративного правопорушення. У клопотанні адвокат вказує на те, що: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №370759 від 29.08.2020 року містить виправлення відомостей, що заносяться до протоколу. Зокрема, розмір відомостей про результат огляду на стан сп`яніння містить виправлення цифри показника 1,72 у вигляді виправлення цифри «1». Так, на переконання захисника факт виправлення відомостей про стан алкогольного сп`яніння піддає сумніву факт його існування взагалі. Окрім того, у клопотанні вказано, що відповідно до наявного відео з нагрудних камер працівника поліції вбачається, що працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення не роз`яснював ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення було додано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак такі містяться на друкованих бланках, у них відсутній рік вчинення правопорушення. Окрім того, на відеозаписі з портативних камер поліцейських самої процедури відібрання пояснень від свідків не відбулось. Відбирав пояснення працівник поліції ОСОБА_4 , обидва свідка згідно відео з місця події підписують бланки пояснень, без відображення у них дати їх складання, місця їх складання, відомостей про особу, що відбирала пояснення та самих пояснень про те, що саме, коли саме вони бачили як свідки. У поясненнях очевидна істотна відмінність почерків свідків, що свідчить про складання їх двома особами, одна з яких наразі не є відомою, а зміст письмових пояснень обох свідків не узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №370759 від 29.08.2020 року. Відомості про свідків у протоколі відсутні.

Окрім того, адвокат вказує і на те, що до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук відносно ОСОБА_1 . Однак, даний акт не є завершеним у його складанні, так як не містить дати та часу його складання, а також назви спеціального технічного засобу з якого зчитувався показник стану алкогольного сп`яніння особи. Захисник ставить під сумнів належності наявного у роздруківці технічного приладу Драгер підпису саме ОСОБА_1 . Так, на його переконання дана обставина підлягає дослідженню шляхом призначення судом почеркознавчої експертизи документу. При цьому зазначає, що вказана роздруківка є додатком до іншого протоколу за серією ДПР 18 №370769, а не до ДПР 18 №370759 що складений відносно ОСОБА_1 .

Крім того, адвокат зазначає, що з відеозаписів не вбачається, що особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом. При цьому звертає увагу на те, що відеозаписи з портативних відеореєстраторів, надіслані до суду складаються з чотирьох уривків, які не відображають дійсної картини виконання поліцейськими стадії документування правопорушення, а тому не можуть достовірно підтвердити обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення повно та достовірно.

На підставі наведеного адвокат просить закрити справу за відсутності в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.Окрім того, адвокат Буришин В.В., клопотав про повернення матеріалів для усунення недоліків та належного оформлення, про призначення почеркознавчої експертизи в частині наявності підпису на роздруківці технічного приладу DragerAlcotest6820.Окрім того на адресу суду надійшли клопотання про витребування доказів від Ужгородської міської ради відеозаписів з камер відеоспостереження починаючи з 02 год. 00 хв. до 03 год. 20 хв. 29 серпня 2020 року по вул. Другетів в м. Ужгороді та прилеглих до неї вулиць, а саме вул. Шумна, Бачинського, Берчені, Сільвая. А також, щодо витребування від Управління патрульної поліції в Закарпатській області усі задокументовані докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним 29.08.2020 року близько 02 год. 20 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП згідно постанови серія ЕАМ №3050353 від 29.08.2020 року.

У судовому засіданні було допитано в якості свідка інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції ОСОБА_4 , який пояснив, що 29.08.2020 р., ОСОБА_1 , було зупинено за порушення правил дорожнього руху. Разом із тим, повідомив, що ОСОБА_1 , перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння. У зв`язку із чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, такий погодився, пройшов у присутності двох свідків. Стосовно відсутності відомостей свідків в протоколі, вказав, що забули їх записати. Стосовно письмових пояснень свідків, вказав що суть пояснень заповнював напарник. Однак вказує, що свідки були присутні.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 а) ПДР України передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та п.1.2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 - огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, п. 3. Інструкції передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103(зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїогляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Пунктом 7 вказаної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В свою чергу, ст. 266 КУпАП регламентує порядок огляду водія на стан сп`яніння, зокрема передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я…

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом вказаних норм підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, є відповідно засвідчений у передбачену законом порядку факт перебування особи водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що обов`язок особи на проходження огляду на стан сп`яніння, співвідноситься з обов`язком працівників поліції забезпечити такий огляд, як на місці зупинки так і у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному законом.

Як обов`язок пройти огляд так і відповідальність за відмову в проходженні останнього настають виключно в разі дотримання порядку такого огляду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, тобто законодавець чітко встановив вимоги до порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в закладах охорони здоров`я, що зобов`язує співробітників поліції дотримуватись вказаного порядку, адже за ст. 19 конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення ісуть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення;прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки починається з моменту залучення двох свідків, оскільки всі дії, визначені законодавством та направлені на встановлення чи спростування стану сп`яніння поліцейським за вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП мають відбуватися виключно в присутності свідків, недотримання чого в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП призводить до недійсності такого огляду.

Вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки є законною лише за наявності двох свідків, у присутності яких така вимога пред`являється.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП в разі виявлення ознак сп`яніння, співробітник поліції з метою проведення огляду на стан сп`яніння водія на місці зупинки транспортного засобу має залучити двох свідків. Тобто при залученні свідків, що є обов`язковим, останні повинні брати участь у всій процедурі огляду на стан сп`яніння з моменту її початку до завершення, про що може свідчити лише оформлення результатів такого огляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення сері ДПР18 №370759 від 29.08.2020 року 29.08.2020 року о 02 год. 20 хв., в м. Ужгород, вул. Другетів, 85 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Mercedes-Benz VІTO НОМЕР_1 , в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Слід зазначити, що в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

Протокол про адміністративне правопорушеннясері ДПР18 №370759 від 29.08.2020 року не містить відомостей про свідків, друковані письмові пояснення яких доданого до протоколу.

У вказаних поясненнях зазначено про засвідчення свідками даних обставин своїм підписом у протоколі, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №370759 від 29.08.2020 року у графі підпису свідків такі відсутні. При чому в поясненнях свідка ОСОБА_2 містяться виправлення в зазначені номеру протоколу та не повно зазначені відомості про дату складання таких пояснень.

На відеозаписі що міститься на CD-диску доданому до матеріалів справи, чітко видно, що бланк пояснень свідків заповнює сам працівник поліції при цьому не озвучуючи зміст пояснень, записує лише анкетні дані двох осіб чоловічої статі. Особи чоловічої статі повідомляють поліцейському свої особисті дані зі слів та підписують пусті не заповнені бланки пояснень свідків, і як вбачається з відеозапису їх анкетні дані встановлювались вже після використанняалкотестера. Заповнення свідками письмових пояснень та їх підпис після цього на відеозаписі не зафіксований.

На наступному відеозаписі № зафіксовано процедуру зачитування постанови про накладення адміністративного стягнення, вручення такої та ознайомлення з протоколом за ч.1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту відтвореного відеозапису з місця події не вбачається присутність двох свідків, при складанні такого протоколу.Згідно часу зафіксованого на даному відеозаписі,вказана подія відбувається о 03 год. 15 хв., тобто пізніше ніж час складання самого протоколу.

При цьому, перевірити достовірність цих пояснень не вдалося за можливе, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово викликалися до суду, проте ніхто із них так і не з`явився, тому пояснення свідків, суд відхиляє та не сприймає їх як доказ проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на приладі Драгер.Таким чином, судом були вжиті всі необхідні та можливі заходи щодо допиту свідків, з метою перевірки доводів сторони захисту, а тому пояснення зазначенихсвідків суд не може прийняти як допустимий доказ, оскільки вони не були перевірені судом під час судового розгляду, що суперечить принципу безпосередності.

Наведені факти свідчать про неналежність і недопустимість письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але й оформлені в такий спосіб, який викликає сумніви в достовірності вказаних пояснень.

Зі змісту відеозапису з місця події, відтвореним та дослідженим під час судового засідання, вбачається, як працівник поліції констатує про зупинення водія ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, та зазначає, що водій у присутності осіб пройде тест на алкогольне сп`яніння. Ознак алкогольного сп`яніння працівник поліції не називає.

При цьому, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен інформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 1-6 Інструкції).

Слід також погодитися з твердженням сторони захисту, що викликають обґрунтований сумнів підписи наявні на корінці результатів тесту приладу "Драгер", та наявні в протоколі про адміністративне правопорушеннясері ДПР18 №370759 від 29.08.2020 року та копії постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки такі суттєво відрізняються один від одного.

Долучений до справи оптичний диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських не містить відео ознайомлення з роздруківкою тесту приладу «Драгер», не містить відеозапис і результат такого тесту, результат оголошено поліцейським усно, а також не містить відомостей складання письмових документів (протоколу про адміністративне правопорушення, акту оглядуна стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків). При цьому, на диску міститься чотири самостійні відеозаписи, які перериваються, а тому з них неможливо достовірно встановити чи були дотримані поліцейськими вимоги ст.266 КУпАП, присутність під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків відеозаписами не підтверджується, а тому цей відеозапис не відповідає вимогам Інструкції.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений без зазначення дати та часу його складання. В судовому засіданні сторона захисту ставила під сумнів підписи свідків у вказаному акті огляду, з огляду на їх відмінність з підписами в письмових поясненняхзафіксованими на відеозаписі. При цьому, перевірити достовірність даного акту не вдалося за можливе, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово викликалися до суду, проте ніхто із них так і не з`явився.

Відтак, суд приходить до висновку, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення до справи не долучені, передбачені законодавством докази встановленої форми, які підтверджують отримання згоди з результатом огляду на стан спяніння в місці, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення.Не долучено будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт згоди ОСОБА_1 з результатом огляду, проведеного на місці та небажання проходити огляд в медичному закладі. Зібрані та досліджені судом докази не дають підстав для висновку, що огляд був проведений з дотриманням передбаченої чинним законодавством процедури, що ОСОБА_1 погоджувався з результатом огляду на місці та не бажав пройти огляд в медичному закладі.

Вказані недоліки ставлять під сумнів правильність процедури здійснення освідування ОСОБА_1 працівниками поліції.Вказані вище обставини в протоколі та матеріалах справи не узгоджуються між собою, та розбіжності в матеріалах справи, на які вказує сторона захисту не були спростовані в судовому засіданні особою якою складено протокол.

При цьому, відповідно до вимог ч. 5ст. 266 КУпАПта пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням, зокрема пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, вважається недійсним.

З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини, що тягне за собою визнання недійсним результату огляду.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

При цьому на жодному із файлів відеозапису не містить підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем Mercedes-Benz VІTO НОМЕР_1 . Інших відеозаписів з місця події суду не надано та матеріали адміністративної справи не містять.

Разом з тим, матеріали справи містять підтвердження сплати ОСОБА_1 штрафу за постановою серії ЕАК №3020353 від 29.08.2020 року за ч.2 ст. 122 КУпАП, що на думку суду спростовує твердження сторони захисту про не керування транспортним засобом 29.08.2020 року.

Отже, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, враховуючи порушення, допущені працівниками поліції при проведенні освідування ОСОБА_1 та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №370759 від 29.08.2020 року, в результаті чого було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки була порушена процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому факт перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, у передбаченому законом порядку встановлені не були.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, мінімальний розмір яких обчислюється сумою в 10 200 грн. 00 коп., та супроводжується позбавленням спеціального права на досить тривалий строк, має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Таким чином, серйозність покарання за статтею 130КУпАП підкреслює її «кримінально-правовий» характер в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому особам, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею, мають бути забезпечені всі гарантії, які передбачені в ст.6 Конвенції.

Такими гарантіями є встановлене статтею 6 «Конвенції…» право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Диспозитивність, тобто здійснення процесуальних прав в межах і в спосіб, що передбачені законними процедурами, є однією з засад кримінального судочинства.

В своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод: забезпечення прав людини на захист, в тому числі: знати про можливості застосування адміністративної санкції і про факти, які ставляться йому в провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти нього.

Підсумовуючі всевищевикладене слідтакож зазначити,що в своїх рішеннях у справі «Малофєєва проти Росії» та справі «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з правлюдини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

За вказаних вище обставинах, встановленні під час документування події що мали місце 29.08.2020 року факти винуватості ОСОБА_1 увчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош