Справа №579/156/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/155/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13 лютого 2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 26 січня 2020 року о 00:15 в с. Алтинівка Кролевецького району Сумської області, керував автомобілем марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13 лютого 2020 року, скасувати та постановити нову постанову, якою провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог стверджував про безпідставність притягнення його до відповідальності, про упередженість суду першої інстанції, який перебрав на себе функції обвинувачення та самостійно вдався до збору доказів на його винуватість, в тому числі і щодо виклику поліції, пояснення якої виклав в формі пояснень свідків, що не узгоджується з КУпАП. Постанову суду ОСОБА_1 вважав не мотивованою та такою, що не відповідає реальним обставинам справи і наявним доказам. Переконаний, що подія порушення за ст. 130 КУпАП відсутня, оскільки він авто не керував, водієм не був та підстав для його огляду не було. Стверджував, що авто стояло біля будинку його дівчини, а він вдома у дівчини вечеряв, проводив час та збирався на ночівлю, потім повернувся до автомобіля щоб знайти зарядний пристрій до телефону тоді до нього під`їхала патрульна поліція, без пропозиції пройти огляд на місці відразу відвезли його до медичного закладу та склали відносно нього протокол. Законів він не знав, таких ситуацій раніше в нього не траплялось, а тому не міг знати як себе поводити. Не погоджувався ОСОБА_1 і з тим, що в нього були ознаки сп`яніння, стверджував, що в протоколі про них не зазначено. Також, звертав увагу на допущені в матеріалах справи невідповідності в часі, зокрема протокол був складений відносно нього о 01.00 год., тоді як його огляд проводився о 01.10 год., що суперечить одне одному. Щодо самого огляду, то на переконання ОСОБА_1 він теж проведений з порушеннями, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на такий огляд, а при його проведенні у нього не відбиралися жодні зразки біоматеріалу. Також, звертає увагу і на факт не відсторонення його від подальшого керування транспортним засобом, що доводить його тверезість та відсутність ознак сп`яніння.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати та постановити нову постанову, якою провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, п.2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови міськрайонного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 146733 від 26.01.2020 року, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, міститься посилання на долучені до протоколу докази. Також, з протоколу вбачається підпис особи відносно якої він складений ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення останнього з його змістом (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 13 від 26.01.2020 року відповідно до якого ОСОБА_1 , на момент його огляду 26.01.2020 року о 01.10 год., перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 13 від 26.01.2020 року відповідно до якого в графі «відомості про останнє вживання алкоголю» зазначено о 23:30 23:34 вживав домашнє вино 50 грам; результат обстеження за допомогою Алконт 01 СУ становить 0,6 проміле; заключний діагноз за результатами огляду алкогольне сп`яніння (а.с.30).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували, що

26 січня 2020 року здійснювали патрулювання в с.Алтинівка Кролевецького району. Близько 00 год. біля кафе-бару в с. Алтинівка Кролевецького району побачили автомобіль ВАЗ 2109, та поїхали за ним. На вимогу зупинитися даний транспортний засіб не зупинився. Після чого вони на службовому автомобілі наздогнали транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час розмови з останнім від нього було чути запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак він відмовився. При цьому пояснив, що випив трохи домашнього вина. Він виявив бажання пройти освідування в Кролевецькій ЦРЛ. Під час медичного освідування в Кролевецькій ЦРЛ ОСОБА_1 також повідомляв, що вживав домашнє вино. Результат алкотестера показав 0,6 проміле в ОСОБА_1 .

Інший, допитаний судом першої інстанції, свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працює лікарем в Кролевецькій ЦРЛ. 26 січня 2020 року до Кролевецької ЦРЛ працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Алктотестер після продування ОСОБА_1 показав 0,6 проміле. Крім того, ОСОБА_1 пояснював, що 25 січня 2020 року близько 23:30 вживав домашнє вино.

Дослідивши вказані матеріали та пояснення свідків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився безпідставно, оскільки транспортним засобом він не керував і водієм не був, то з ними суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки вони спростовуються поясненнями працівників поліції та протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладена суть правопорушення, в тому числі і те, що ОСОБА_1 транспортним засобом керував, та який ОСОБА_1 підписаний без зазначення в ньому жодних письмових пояснень чи будь-яких заперечень. Доказів, які б спростували вказане ОСОБА_1 суду не надано. На думку суду, ці доводи спрямовані на уникнення відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо недопустимості пояснень працівників поліції як доказів його вини, оскільки, на переконання апелянта, такі особи можуть бути зацікавленими у вирішенні справи, то апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що пояснення поліції не є єдиним доказом його вини, оскільки ОСОБА_1 засвідчивши складений відносно нього протокол своїм підписом фактично погодився з правильністю викладеного в ньому змісту та маючи можливість внести в протокол свої заперечення цього не зробив. Крім цього, звертає увагу на себе і один із доводів апеляційної скарги самого ОСОБА_1 , де останній, між іншого, як на підставу для скасування постанови суду, вказує на те що працівниками поліції його не було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом, апелянт вказує «..мене не відсторонили від керування, а просто відпустили їхати далі…», що суперечить його доводам про відсутність у нього статусу водія в день складення відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення.

Факт не відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом, що на його переконання, доводить його тверезість та відсутність в нього ознак сп`яніння, спростовується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 13 від 26.01.2020 року.

Щодо відсутності в протоколі конкретики про те, які саме ознаки сп`яніння було виявлено в ОСОБА_1 , як на тому він наголошував як на порушенні, то по-перше відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 13 від 26.01.2020 року такою ознакою є запах алкоголю з порожнини роту, а по-друге, у разі порушення особою п. 2.9 ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який попередньо встановлений, то протокол не повинен містити відомостей про те, які саме ознаки сп`яніння було виявлено у водія, оскільки про них йдеться в медичній документації.

Не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності і його необізнаність із законодавством. Крім цього, він не позбавлений можливості для захисту своїх інтересів скористатися правовою допомогою захисника.

Також, апеляційний суд не може визнати підставою для виключення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення його твердження про те, що його відразу поліцією було доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду без пропозиції пройти такий огляд на місці. Добровільність проходження ОСОБА_1 огляду в лікарні самим апелянтом під сумнів не ставиться.

Щодо відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд, на чому також наголошував апелянт, то вказана обставина жодним чином не ставить під сумнів встановлених судом обставин. Крім цього, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 13 від 26.01.2020 року на огляд ОСОБА_1 був направлений поліцейським ОСОБА_3 (а.с. 30).

Також, апеляційний суд не може погодитись з твердженнями ОСОБА_1 по те, що в ході проходження огляду в нього мали відбиратись біологічні зразки, оскільки як вбачається з матеріалів справи, такий огляд ОСОБА_1 було проведено за допомогою спеціального технічного пристрою газоаналізатора, який біоматеріалу не вимагає.

Щодо невідповідності в часті, про яку вказував ОСОБА_1 , а саме про те, що протокол був складений відносно нього о 01.00 год., тоді як його огляд проводився о 01.10 год., що суперечить одне одному, то в ході дослідження матеріалів справи апеляційним судом вказана обставина встановлена. Між тим, ОСОБА_1 не ставить під сумнів те, що складений відносно нього протокол він підписав раніше проведеного відносно нього огляду. ОСОБА_1 вказує на невідповідність в часі, що в даному випадку, може розцінюватись як описка.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав. Упередженості суду першої інстанції при розгляді матеріалів справи апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Кролевецького районного суду Сумської області від 13 лютого 2020 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.