Провадження №3/756/7207/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

02 грудня 2020 року

Суддя Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О. розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відомості про працевлаштування невідомі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2020 року о 23.10 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр..Героїв Сталінграду, 45 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. У присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. В письмових поясненнях зазначив, що відмовився від проходження дослідження на стан наркотичного сп`яніння через незгоду на обробку і розповсюдження інформації про його стан здоров`я. Вважає, що це є порушенням його прав посилаючись на положення ст.32 Конституції України. Він зауважує, що погоджувався здати аналізи, без їх розповсюдження.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2020 року визначено головуючим суддю Яценко Н.О.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозапису, що міститься на диску DVD-R де зафіксовано, що у присутності двох свідківОСОБА_3 та ОСОБА_4 у приміщенні лікаря -нарколога ОСОБА_1 відмовився від медичного обстеження на стан наркотичного сп`яніння.

Надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність належними та допустимими доказами факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №037266 від 19 вересня 2020 року, з якого слідує, що 19 вересня 2020 року о 23.10 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр..Героїв Сталінграду, 45 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. У присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився у кабінеті лікаря-нарколога від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суд не вбачає підстав для того, щоб не приймати до уваги письмові покази свідків, які також зафіксовано на відеозапису, оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про те, що свідки обмовляють водія чи мають упереджене ставлення до нього;

-в протоколі ОСОБА_1 поставив підпис про ознайомлення з ним, в поясненнях зазначив, що з протоколом не згодний. Зобов`язався впродовж доби не керувати транспортним засобом.

Також факт добровільної, свідомої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксовано на відеозаписі, диск міститься у матеріалах справи. Йому працівниками поліції роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного обстеження на стан наркотичного сп`яніння.

Суд не може погодитися із твердженнями ОСОБА_1 , що медичне обстеження на перебування його у наркотичному сп`янінні під час керування транспортним засобом 19 вересня 2020 року о 23.10 год. порушує його права передбачені ст.32 Конституції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що: збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України „Про захист персональних даних"; конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України „Про інформацію"; розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини частина друга статті 7 Закону України „Про доступ до публічної інформації".

Разом з тим відповідно до частини третьої статті 34 Конституції України здійснення прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Таке конституційне обмеження прав особи збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з положеннями пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, в яких зазначено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, з метою додержання громадського порядку, дотримання прав інших осіб на безпечний рух, а також для встановлення дотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху, якими передбачено заборону керувати транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, втручання в його конституційні права про нерозголошення інформації про стан здоров`я, в аспекті проходження обстеження водія на стан наркотичного сп`яніння та розповсюдження відомостей щодо результатів такого обстеження буде виправданим втручанням в демократичному суспільстві.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи/та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 19 вересня 2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для пред`явлення працівником поліції вимоги пройти водієм огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння в момент його зупинки та перевірки працівниками поліції 19 вересня 2020 року. Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.5 ПДР, та не спростовують правомірності дій інспекторів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння , які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Пунктами 1.3, 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Посилання ОСОБА_1 , що відомості про стан його здоров`я буде прилюдною інформацію не заслуговують на увагу, оскільки ці відомості стосуються лише факту наявності чи відсутності в його організмі наркотичних речовин, що знижують швидкість реакції, й не більше.

При вирішенні справи відповідно до ст.33 КУпАП суд враховує особу ОСОБА_1 , суспільну небезпечність адміністративних проступків, які створюють небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню в межах санкції статті, яка не має альтернативного покарання лише у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-35, 40-1, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці, з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: Н.О. Яценко