Справа № 592/2270/20
Провадження № 3/592/515/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, за участю особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №444305 22.01.2020 близько 01-13 години під час поверхневого перевірки у гр. ОСОБА_1 по вул. Білопільський шлях, 22, було виявлено в правій кишені куртки та в подальшому вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта №19/119/7/2-203е від 29.01.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс 0,722г., яку він зберігав без мети збуту.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що він не мав при собі наркотичних засобів. 21.01.2020 о 22-00 годині під час сварки з співмешканкою на вул. Прокоф`єва, 30 приїхали патрульні поліцейські. Затримали його, одягли на нього кайданки та привезли на вул. Білопільський шлях, 22 до наркологічного диспансеру, тримали на вулиці без головного убору з застосуванням кайданок приблизно з 22.00 год. 21.01.2020 до 04.00 години 22.01.2020. Звідки наркотичний засіб опинився у нього в кишені він не знає, однак коли був у кайданах чув, що працівник поліції щось клав йому до кишені.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/211, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Так, ч. 1 ст. 44 КУпАП передбачена відповідальність за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно наданих письмових пояснень ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено: «Я ОСОБА_2 22.01.2020 на улице Б.шлях у мене було вилучено коноплю, яка мені не належала і як вона попала до мене я незнаю». Аналогічні письмові пояснення було надано ОСОБА_1 22.01.2020 (а.с.16).

До протоколу про адміністративного правопорушення надано постанову від 30.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000262, яке внесене до ЄРДР 22.01.2020 за ст. 309 ч. 1 КК України (а.с.3, 4).

В рамках вказаного провадження проведено ряд слідчих дій. Зокрема проведено огляд місця події від 22.01.2020, який проводився з 03.13 до 03.23 год. в ході якого було встановлено, що на ділянці місцевості, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходиться ОСОБА_1 , який в присутності понятих після запитання слідчого про наявність заборонених чи обмежених законом у обігу речей, відповів, що має заборонені речі, та добровільно видав з правої кишені куртки паперовий згорток з речовиною рослинного походження, поміщений до поліетиленового пакету (а.с.9,10).

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишитися поряд з уповноваженою особою.

Таким чином, обставини конкретної справи свідчать, що ОСОБА_1 фактично був затриманий, однак усупереч вимогам ч. 5 ст. 208 вказаного Кодексу протоколу про його затримання не було складено і процесуальних прав не роз`яснено.

Допущене порушення є істотним і за відсутності оформленого відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК протоколу обшуку затриманої особи слугує безперечною підставою для поставлення під сумнів законності протоколу огляду місця події, на якому вирішальною мірою ґрунтується обвинувачення ОСОБА_1 .

Крім того, з урахуванням установлених процесуальних порушень, факту недодержання конституційних прав і свобод людини суддя, керуючись ст. 87 КПК, визнає також недопустимими решту доказів сторони обвинувачення, які є похідними від згаданого протоколу огляду місця події.

Наведена позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 30 червня 2008 року, 21 квітня 2011 року, справи «Гефген проти Німеччини» та «Нечипорук і Йонкало проти України» відповідно). Зокрема, згідно з доктриною цього Суду, якщо джерело доказів є недопустимим, то всі інші фактичні дані, отримані з його допомогою, будуть такими ж."

Крім того, відповідно до п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкції) огляд особи проводиться після її затримання.

Додані до справи про адміністративне правопорушення матеріали не містять інформації про затримання ОСОБА_1 . Також, у наданих суду поясненнях ОСОБА_1 теж зазначив, що останній працівниками поліції не затримувався.

Відповідно до п. 12 Інструкції про проведення особистого огляду та огляду речей складається протокол. Втім, працівниками поліції протокол особистого огляду складено не було та, відповідно такий відсутній при матеріалах справи.

Враховуючи викладене, під час розгляду адміністративної справи в суді не встановлено відповідних доказів, які б були отримані з дотриманням норм ст. 86 КПК України.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

21.02.2020 додатково особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ДОП Ткаченком В.М. надано до суду супровідний лист т.в.о начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області Якименко Т. від 19.02.2020 № 3456 до начальника УПП в Сумській області Калюжного О. про необхідність надання відеозаписів з нагрудних камер відеоспостереження наряду ПП «Руно-251» за період часу з 01.00 год. до 04.30 год. 22.01.2020 під час обслуговування виклику, зареєстрованого в Сумському ВП ЖЄО № 4876 від 22.01.2020 та вилучення у ОСОБА_1 наркотичного засобу.

До даного листа надано DVD диск на якому міститься один відеофайл датований 22.01.2020 з 00.53.45 по 00.54.55 год. на якому зображено, що працівники поліції тримають особу чоловічої статі в кайданках нахиленого головою до землі та запитують його прізвище, ім`я та по батькові.

Інших доказів суду не надано.

В ситуації що склалася, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.44 ч.1 КУпАП є саме незаконні придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 44 КУпАП.

Оскільки в справі відсутні допустимі і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , відповідно провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, -

постановив:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Речовий доказ спец пакет № НОМЕР_1 , переданого до камери зберігання речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області знищити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко