Справа № 165/2585/20 Провадження №33/802/871/20 Головуючий у 1 інстанції:Василюк А. В.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нововолинського міського суду від 16 жовтня 2020 року

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона близько 20 год. 20 хв. 18 серпня 2020 року, керуючи автомобілем марки "Шкода Фабіа", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Небесної Сотні в м. Нововолинську Волинської області з явними ознаками алкольного сп`яніння, від проходження у визначеному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, тим самим порушила п.2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати як незаконну та необгрунтовану, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог процесуального закону.

Посилається, що судом необгрунтовано було проведено розгляд матеріалів без її участі, а вона не була повідомлена про час і місце розгляду протоколу, у зв`язку з перебуванням на лікуванні у Нововолинській ЦМЛ, про що надає відповідну довідку, чим порушено її право на захист.

Посилається, що працівники поліції порушили порядок проведення її огляду на стан сп`яніння, оскільки вона не керувала транспортним засобом, а чекала в автомобілі на тверезого водія. Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан спяніння, однак у справі відсутнє направлення на освідування, що суперечить вимогам Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У акті огляду на стан спяніння відсутній підпис одного із свідків - ОСОБА_2 .

Крім цього, вважає безпідставними посилання суду на те, що її винуватість доводиться поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , адже ці особи не викликались в суд та не допитувались безпосередньо в засіданні.

Разом з цим посилається, що суд першої інстанції пр накладенні стягнення залишив поза увагою її особу, ступінь вини, майновий стан, не врахував, що в неї на утриманні є неповнолітній син, котрого вона виховує одна.

Апелянт посилається, що копію постанови суду від 16 жовтня 2020 року вона отримала 17 листопада 2020 року, а тому оскільки не була присутня під час судового розгляду справи, вважає, що строк на внесення апеляційної скарги пропустила з поважних причин. З цих підстав просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

До апеляційного суду ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі, вказала, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд матеріалів на підставі письмових матеріалів, за відсутності апелянта.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою правана суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 . З медичної довідки, наданої останньою до апеляційної скарги вбачається, що апелянтка з 12 до 19 жовтня 2020 року перебувала на лікуванні (а.с. 26), у зв`язку з чим не могла своєчасно реалізувати своє право на оскарження, копію постанови суду отримала 17 листопада 2020 року, після чого 26 листопада 2020 року звернулась до суду з апеляцією, а тому суд визнає дані обставини поважними та поновлює строк на оскарження постанови суду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про її винуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №229702 від 18 серпня 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому ОСОБА_1 не зверталась до місцевого чи до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних осіб в судовому засіданні, а тому в апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні нею вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, у своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зазначили, вони були свідками того, як громадянка ОСОБА_1 керувала автомобілем, виражала ознаки алкогольного сп`яніння, відмовилась від пропозиції співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння з допомогою пристрою Алкотестер «Drager».

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, беззаперечно доводять, що автомобіль ОСОБА_1 рухався під керуванням останньої, а тому доводи апелянтки про те, що вона не керувала транспортним засобом, а просто чекала в автомобілі не знаходять свого підтвердження.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 18 серпня 2020 року та ставляться у вину ОСОБА_1 .

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення і т.д.

Слід зауважити, що місцевий суд вжив належні заходи для виклику ОСОБА_1 до суду, в тому числі відклав розгляд матеріалів на її прохання та надав їй достатньо часу для організації свого захисту.

Як видно з матеріалів справи, будь-яких подальших дій, спрямованих на забезпечення власного захисту, ОСОБА_1 чи інша особа в її інтересах не вчиняли.

Посилання ОСОБА_1 в скарзі про те, що вона не повідомлена про дату чергового судового засідання, у зв`язку з чим не з`явилась в суд, в даному випадку суд не може розцінювати як істотне порушення прав останньої, оскільки особою, яка обізнана про те, що в провадженні суду щодо неї знаходяться матеріали, демонструються ознаки пасивної процесуальної поведінки, спрямованої на затягування строків розгляду справ цієї категорії, що передбачені ст. 38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суд не вбачає порушення права на захист особи, притягнутої до відповідальності, оскільки висловлені доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду матеріалів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді міського суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Нововолинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року щодо неї - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк