ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8698/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали які надійшли від Дарницького УП ГУ НП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.44-3 КпАП України, -

Встановив:

12.11.2020 до Дарницького районного суду м. Києва від Дарницького УП ГУ НП в м. Києві надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР № 182742, 06.11.2020 о 23 год. 41 хв. у м. Києві по вул. Г. Ахматової, 46, гр. ОСОБА_1 , забезпечував роботу закладу «Кінорум» після 22 год. 00 хв., чим порушив п.п. 5, п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2020 № 641.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте його захисник Жмуцький М.В. надав клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідеміологічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, його статті, частини, пункти, вимоги яких порушені, є обов`язковою.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширення особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з підпунктом 5 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами затвердженими п.п.2 п.5 постанови КМУ № 956 від 13.10.2020: на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "зелений" рівень епідемічної небезпеки, забороняється: робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Склад правопорушення становить наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, в порушення зазначених вимог законодавства в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відсутнє посилання на нормативне обґрунтування, що заклад «Кіноруш», розташований на території «зеленого» рівня епідемічної небезпеки.

В протоколі відсутні докази, що особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , є суб`єктом господарювання, або особою на яку покладений обов`язок дотримання проти карантинних заходів. Матеріали справи не містять даних, хто є суб`єктом господарської діяльності в закладі «Кіноруш», та здійснює свою підприємницьку діяльність.

Відомостей, що ОСОБА_1 працює в закладі «Кіноруш» та на нього функціональними обов`язками покладено забезпечення діяльності ресторану, а також дотримання режиму роботи закладу матеріали не містять.

Незважаючи на те, що в письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що останній є адміністратором закладу «Кіноруш», вказана обставина оспорюються під час розгляду справи його захисником.

До матеріалів справи не долучено належних доказів на основі яких, у визначеному законом порядку, можливо встановити роботу закладу після 22 год. 00 хв., винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, пояснень свідків, які були відвідувачами закладу «Кіноруш», чи відео фіксації вчиненого правопорушення.

Також, додані до протоколу фотоматеріали суд не може вважати належним та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки вони не місять інформацію щодо назви закладу, з них не можливо встановити у який період часу вони зроблені.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких підстав суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя Ю.С. Мицик