печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Карабань В.М., при секретарях Самійлик В.В., Шевчук А.В., за участю прокурора Спусканюка Р.Ю, адвокатів Богонос В.А., Стус О.М., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого народним депутатом України Верховної Ради України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 31-04/90 від 20.02.2019 року громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 172-7 КУпАП, а саме, перебуваючи у статусі народного депутата України, тобто як суб`єкт, визначений підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, на якого поширюється дія Закону, всупереч вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів: реалізовуючи повноваження народного депутата України, у порядку статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України» звернувся до Національного агентства із депутатським зверненням у власних інтересах (від 21.01.2019 №17/01-005А), у якому просив надати роз`яснення стосовно окремих положень Закону України «Про вибори Президента України», а саме положень статті 43 Закону України «Про вибори Президента України» щодо наявних обмежень, які стосуються внесків у виборчий фонд кандидата на пост Президента України та внесків партії, яка висунула кандидата, що становило його приватний інтерес.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про вибори Президента України» виборчий процес чергових виборів Президента України розпочинається за дев`яносто днів до дня голосування. У зв`язку з цим Центральною виборчою комісією (далі - ЦВК) оголошено з 31 грудня 2018 року початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року.

Згідно із частиною четвертою статті 47 вказаного Закону висунення кандидата на пост Президента України партією здійснюється на з`їзді (зборах, конференції) відповідно до статуту цієї партії.

Однак, відповідно до інформації, що розміщена на офіційному веб-сайті політичної партії «ОСНОВА» до початку виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року, ще 22.09.2018 на внутрішньопартійному «праймеріз», проведеного політичною партією «ОСНОВА» ОСОБА_1 обрано для висування і реєстрації кандидатом на пост Президента України.

У подальшому 18 січня 2019 року на ХІІІ черговому з`їзді політичної партії «ОСНОВА» ОСОБА_1 висунуто кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019.

ОСОБА_1 , прагнучи задовольнити особистий інтерес у найбільш сприятливий спосіб, використав надане йому право на депутатське звернення із метою, яка не пов`язана із здійсненням ним депутатської діяльності.

Під час складання цього протоколу про адміністративне правопорушення народний депутат України ОСОБА_1 надав пояснення від 19.02.2019 (№17/01-02/А), у яких визнав наявність конфлікту інтересу, необґрунтовано пов`язуючи момент його виникнення з реєстрацією його ЦВК кандидатом на пост Президента України (29.01.2019).

Однак, така позиція ОСОБА_1 є добровільним тлумаченням положень Закону і не спростовує факту порушення ним законодавства України у сфері запобігання корупції (вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів).

Як зазначено вище, ОСОБА_1 висунуто кандидатом на пост Президента України ще 18 січня 2019 року. Отже, приватний інтерес (обов`язкова складова конфлікту інтересів) виник у нього значно раніше моменту звернення до Національного агентства. Звернувшись до Національного агентства з депутатським зверненням, ОСОБА_1 використав свої представницькі повноваження та відповідно вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 , звертаючись до Національного агентства із депутатським зверненням від 21.01.2019 №17/01-005А, мав приватний немайновий особистий інтерес, що полягав у бажанні отримати від Національно агентства запитувану інформацію (роз`яснення) за процедурою (а саме: у відповідь на депутатське звернення), яка передбачає більш стислі строки надання відповіді та можливі наслідки за невиконання її надалі як фізичною особою, а не як свого виборчого фонду як кандидата на пост Президента України у виборчому процесі чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року, оскільки як зазначалось вище 18 січня 2019 року на ХІІІ черговому з`їзді політичної партії «ОСНОВА» народного депутата України ОСОБА_1 висунуто кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину за вчинене ним правопорушення не визнав. Вказав, що кандидатом на пост Президента України був зареєстрований лише 29.01.2019 року.

Захисник - адвокат Стус О.М. .зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в діях останнього відсутні ознаки реального конфлікту інтересів, адже виходячи з вимог діючого законодавства, листи народного депутата до Національного агентства не могли мати іншої форми ніж форма депутатських звернень. Листування не суперечило здійсненню народним депутатом України депутатської діяльності відповідно до вимог Конституції України та законів України. Порушені у зверненнях питання відносились до питань загального характеру, не містили жодних особистих прохань народного депутата, спонукання до незаконних дій щодо нього чи пов`язаних з ним осіб або інших спроб незаконного впливу. Захисник заявив клопотання про закриття провадження у справі.

Захисник - адвокат Богонос В.А. підтримав позицію свого колеги.

Прокурор подав висновок - доповідь, відповідно до якого провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисників - адвокатів Богонос В.А. та Стус О.М., прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, «Карелін проти Росії» від 20.06.2016, серед іншого, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення. Оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст.252 КУпАП.

Так, відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об`єднань громадян з питань пов`язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушеним ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

При цьому, законом не встановлено обмежень щодо кола питань, які можуть бути порушені народним депутатом України в депутатському зверненні.

Відтак листи народного депутата до Національного агентства не могли мати іншої форми ніж форма депутатських звернень, а як встановлено судом іншого статусу на момент звернення до Національного агентства ОСОБА_1 офіційно ще не мав.

Згідно з п.15 ч.1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Приватний інтерес - це будь - який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадський, політичних, релігійних чи інших організаціях.

У роз`ясненнях № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р. Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати, зокрема, у вчиненні дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дій, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

-наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

-наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

-наявність повноважень на прийняття рішення;

-наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 31-04/90, складеного відносно народного депутата ОСОБА_1 не встановлено вищезазначених фактів. Викладені в ньому обставини ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.21 ст. 172-7 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення № 31-04/90 не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, вважаю, що в даному випадку не мало місце адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та, відповідно, у діях ОСОБА_1 склад такого правопорушення відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 9, 172-7, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.2 ст.172-7 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М.Карабань