КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/517/2020 Постанова винесена суддею Лужецькою О.Р.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю: ОСОБА_1 , захисників Корінної Н.М. та Корінного Д.О., потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києву апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 06 червня 2019 року о 18 год. 50 хв. в м. Києві, по вул. Здолбунівська, керуючи транспортним засобом «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з двору на перехрестя не виконала вимогу знаку 2.1 ПДР України, не надала дорогу транспортному засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі, в результаті чого допустила зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги знаку 2.1 дод. 1 та вимоги п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 просять постанову Дарницького районного суд м. Києва від 15 жовтня 2019 року скасувати та визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування матеріального закону.

Звертають увагу на те, що потерпіла сторона стверджувала, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги, що зафіксовано у протоколі та інших доказах, долучених працівниками поліції до нього, порушила вимоги знаку 2.1 "Дати дорогу" та порядок (черговість) проїзду перехресть, визначений в п.п. 16.11 та 16.4 ПДР України. Проте суд, не спростувавши в постанові позицію потерпілого та не виклавши відповідні докази, дійшов хибного висновку про те, що ці норми ПДР України не розповсюджуються на водія ОСОБА_1 , тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. У рішенні суд не пояснив, якими саме доказами, наявними в матеріалах справи, змінюється порядок (черговість) проїзду перехресть для водія ОСОБА_1 , при цьому залишив поза увагою вимоги п. 16.11 ПДР України, відповідно до яких на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, а також заборону в п. 16.4 ПДР України виїжджати на будь-яке перехрестя, в тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів.

Зі схеми ДТП, як зазначають потерпілий та його представник, слідує, що зіткнення відбулось на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, а на другорядній дорозі, з якої виїжджала ОСОБА_1 встановлено знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу». При цьому точне місце зіткнення транспортних засобів не має значення для з`ясування відповідності дій водія ОСОБА_1 з огляду на вимоги п. 16.11 ПДР України. Хоча ОСОБА_1 в суді не визнала свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але вона не заперечувала того факту, що виїжджала із другорядної дороги на головну, вважала, що виконала вимоги знаку пріоритету 2.1 і цей знак розповсюджується лише на водіїв, які знаходяться в лівій смузі руху в напрямку пр. Григоренка, а іншим водіям вона не повинна була надати дорогу на перехресті. Проте така позиція ОСОБА_1 не узгоджуються з вимогами п. 16.11 ПДР України, оскільки вона повинна була у будь-якому випадку надати перевагу у русі транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку його подальшого руху. До того ж рухаючись по головній дорозі, ОСОБА_2 не перетинав лінію розмежування напрямків руху 1.3.

Вважають, що з огляду на безальтернативні вимоги знаку 2.1, п.п. 16.11, 16.4 ПДР України небезпечну дорожню обстановку створено саме діями ОСОБА_1 , а порушення нею п.п. 10.1. 16.11., 33.2.1 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, отже її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною.

Крім того, звертають увагу на те, що строки накладення адміністративного стягнення сплинули з вини суду.

Вислухавши пояснення потерпілого та його представника на обґрунтування апеляційних вимог, заперечення ОСОБА_1 та захисників щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додаткові докази, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суддя місцевого суду дотримав, оскільки достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній докази і, всупереч твердженням апеляційної скарги, дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, бо не встановив, що в дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_1 порушила вимоги знаку 2.1 дод. 1 та п. 16.11 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

При цьому зміст судового рішення дає підстави для висновку про те, що суддя місцевого суду ретельно перевірив дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР № 371767 від 06 червня 2019 року (а.с. 1); відображені у схемі місця ДТП, яка підписана учасниками пригоди без жодних зауважень і містить необхідну та достатню інформацію для оцінки дорожньої обстановки, в умовах якої відбулося зіткнення транспортних засобів, у тому числі щодо розміщення дорожніх знаків, напрямку руху кожного з учасника пригоди, місця зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с. 2); містяться у письмових поясненнях учасників ДТП, наданих ними відразу ж після цієї пригоди (а.с. 3,4), світлинах з місця пригоди (а.с. 31-36, 76-79), а також проаналізував письмові докази у сукупності та взаємозв`язку з поясненнями учасників ДТП та свідка ОСОБА_3 під час судового розгляду.

Згідно з п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати, що й інші учасники виконують ці Правила.

Правила проїзду перехресть регламентовані в розділі 16 ПДР України.

На перехресті нерівнозначних доріг, як це визначено п. 16.11. ПДР України, водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як убачається з матеріалів справи, ДТП внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та мотоциклу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 відбулося на перехресті нерівнозначних доріг вул. Здолбунівської в м. Києві, за обставин коли автомобіль «Nissan X-Trail» виїхав з другорядної дороги, де встановлено дорожній знак 2.1 "Дати дорогу" на перехрестя і розпочав поворот ліворуч за напрямком від пр. П.Григоренка до вул. Урлівської, а мотоцикл «Suzuki» рухався по головній дорозі вул. Здолбунівської за напрямком від вул. Урлівської до пр. Григоренка.

Відповідно до схеми місця ДТП вулиця Здолбунівська має по дві смуги руху у кожному напрямку, транспортні потоки протилежних напрямків, окрім безпосередньо місця перехрещення, поділяє горизонтальна розмітка 1.3 розділу 34 ПДР України, перетинати яку з виїздом на призначений для зустрічного руху бік дороги, виходячи з вимог п. 11.4 ПДР України, забороняється.

За поясненнями водія ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, вона переконалася в тому, що транспортні засоби, які до перехрестя рухались в двох смугах по головній дорозі вул. Здолбунівської зліва направо відносно її напрямку руху, тобто в напрямку від вул. Урлівської до пр. Григоренка, надають їй можливість виїхати з другорядної дороги на перехрестя, оскільки в їх напрямку був затор, а по зустрічному для них напрямку рух у двох смугах був вільний. Вона виїхала з другорядної дороги, бо не створювала перешкод для учасників руху та коли поступово почала повертати ліворуч відбулося зіткнення автомобіля з мотоциклом, водій якого рухався по зустрічній смузі руху, тобто з грубим порушенням ПДР України.

Водій ОСОБА_2 як у первинних поясненнях, так і в суді показав, що керуючи мотоциклом він рухався по вул. Здолбунівській за напрямком від вул. Урлівської до пр. Григоренка по головній дорозі та зіткнення відбулося на перехресті нерівнозначних доріг з автомобілем «Nissan X-Trail», водій якого не виконала вимогу знаку 2.1 "Дати дорогу" ПДР України та не надала йому дорогу.

З огляду на кінцеве положення транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення, яке зафіксовано в схемі місця ДТП та вбачається зі світлин з місця пригоди, зіткнення транспортних засобів відбулося в межах перехрестя на призначеному для зустрічного руху боці проїзної частини вул. Здолбунівської відносно первинного руху мотоцикла під керуванням ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що він рухався по вул. Здолбунівській в напрямку пр. Григоренка в другій смузі, на дорозі був затор, оскільки відбувався ремонт дороги. Він побачив як із житлової зони виїхав автомобіль «Nissan X-Trail», який повертав наліво і водії автомобілів дали йому дорогу, але в цей момент зліва від нього (свідка) по зустрічній смузі рухався мотоцикл, який зіткнувся з автомобілем «Nissan X-Trail».

Аналогічні пояснення надав свідок і в суді апеляційної інстанції, уточнивши, що він рухався по вул. Здовбунівській від вул. Урлівської в напрямку пр. Григоренка в другій смузі руху і водій автомобіля, який рухався перед ним зупинився, надав можливість виїхати з другорядної дороги водію автомобіля «Nissan X-Trail» та проїхати перехрестя, при цьому водій мотоцикла «Suzuki» безпосередньо перед зіткненням проїжджав повз нього по зустрічній смузі руху, де на той час не було транспортних засобів.

Указані докази у взаємозв`язку між собою дають підстави для висновку про те, що рухаючись по другорядній дорозі водій ОСОБА_1 дала дорогу транспортним засобам, які наближалися до перехрещення проїзних частин по головній дорозі з дотриманням вимог ПДР України, а виїхавши на перехрестя та здійснюючи поворот ліворуч, вона розраховувала на те, що будь-який транспортний засіб не повинен здійснювати рух по зустрічній для його ж напрямку руху смузі, що з огляду на організацію дорожнього руху на даній ділянці проїзної частини було заборонено, тобто між діями ОСОБА_1 і наслідками у вигляді зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів відсутній прямий причинний зв`язок.

За вказаних обставин висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правильним, ґрунтується він на оцінці всіх доказів у справі та вимогах ПДР України, які гарантують, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

При цьому суд обґрунтовано не взяв до уваги консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_4 від 19.09.2019, оскільки цей висновок не є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Доводи потерпілої сторони про те, що не дивлячись на напрямок і фактичний рух у будь-якій смузі руху, водій ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці мав перевагу в русі, а водій ОСОБА_1 попри вимоги знаку пріоритету 2.1 розділу 33 ПДР України не надала йому дорогу, що і призвело до зіткнення транспортних засобів, є непереконливими.

Така позиція потерпілого перевірялася судом першої інстанції та визнана неспроможною, при цьому суд у постанові достатньо вмотивував свій висновок, проаналізувавши як докази у справі, так і відповідні вимоги ПДР України.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, які стосуються механізму ДТП, судом апеляційної інстанції був залучений судовий експерт-автотехнік Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в порядку ст. 273 КУпАП.

На виконання судового доручення директором вказаної експертної установи для участі в справі був призначений судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Юрченко О.О. (стаж експертної діяльності з 2002 року, спеціалізація: 10.1 - дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди; 10.2 - дослідження технічного стану транспортних засобів; 10.3 - дослідження деталей транспортних засобів; 10.4 - транспортно трасологічні дослідження), який, ознайомившись з матеріалами справи, зазначив, що з технічної точки зору у разі руху мотоцикла по смузі руху відповідного напрямку без перетинання суцільної осьової лінії дорожньої розмітки з виїздом на смугу призначену для зустрічного руху, в діях водія автомобіля «Nissan X-Trail» вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 ПДР України, щодо ненадання дороги транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі. У разі руху водія мотоцикла по зустрічній смузі руху, то у водія автомобіля «Nissan X-Trail» не виникало обов`язку надавати дорогу транспортному засобу, який рухався з порушенням ПДР України, отже за таких обставин дії водія мотоцикла «Suzuki» не відповідали вимогам п. 11.4 ПДР України.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності надання в суді апеляційної інстанції висновків у поставлених перед експертом питаннях, з урахуванням того, що висновки експерта є технічно обґрунтованими, вони приймаються апеляційним судом як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Разом із цим, враховуючи, що доказами у справі доведений факт виїзду водія мотоцикла на смугу зустрічного руху і здійснення руху в напрямку від вул. Урлівська до пр. Григоренка з виїздом на перехрестя по зустрічній смузі руху, по якій в напрямку від пр. Григоренка до вул. Урлівська в своїй смузі рухався автомобіль «Nissan X-Trail», всі доводи апеляційної скарги щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з урахуванням наведених вище підстав не заслуговують на увагу.

Таким чином, обставини справи суддею місцевого суду встановлені повно й об`єктивно, що спростовує твердження в апеляційній скарзі про протилежне, а наявні в справі докази переконливо свідчать про те, що суддя дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому на законній підставі закрив провадження в справі. Отже апеляційна скарга ОСОБА_2 та його представника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко