КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., з участю адвоката Городька П.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Городька П.П. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2019 щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил - вилученої валюти у розмірі 11500 доларів США.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Городько П.П. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд постанову судді місцевого суду змінити в частині накладення стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти та повернути вилучені кошти.

На обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме втручання в право громадянина ОСОБА_1 на повагу власності, оскільки є непропорційним та покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар». Вилучені кошти мали законне походження, що підтверджується наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення адвоката Городька П.П., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 11.10.2019 о 08 год. 55 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» «Аеропорту «Київ» (Жуляни)» своїми діями обрав канал, позначений символом «зелений коридор», тим самим відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор» митниці за результатами опитування пасажира було запрошено до оглядової кімнати, де ним була видана готівка в розмірі 22500 доларів США, яка перевищує гранично допустиму норму валюти, дозволеної для переміщення через митний кордон України.

Суддя місцевого суду визнав, що ОСОБА_1 порушив встановлений Митним кодексом порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто здійснив переміщення через митний кордон України за формою проходження митного контролю "зелений коридор" товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, а саме - готівки у сумі, що перевищує 10000 євро в еквіваленті.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, суддя місцевого суду обґрунтував його доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на даних, що містяться у протоколі про порушення митних правил, письмових поясненнях ОСОБА_1 , акті проведення огляду товарів, ручної поклажі, багажу та описі, вилучених у ОСОБА_1 предметів (коштів у сумі у сумі 11500 доларів США).

Вказані докази відповідають вимогам належності і допустимості та у своїй сукупності підтверджують висновки судді місцевого суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України.

Відповідно до ст.471 Митного кодексу України конфіскація товарів, обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України, є обов`язковим видом стягнення, який застосовується до осіб, які формою проходження митного контролю обрали проходження через "зелений коридор".

Чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов`язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_1 валюти не відповідає принципу пропорційності, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку на підставі Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» та рішень Європейського Суду з прав людини.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення судді місцевого суду є законним і обґрунтованим, підстав для скасування вказаного рішення за апеляційною скаргою захисника немає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Городька П.П. залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя