13.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/5382/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ТОВ ТК «Брабус», який мешкає у АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 , 13 липня 2020 року о 19-38 години на а/д Київ-Харків на 261 км., керуючи автомобілем «MAN», д/н НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого під час руху відбувся розрив шини, після чого відбувся наїзд на бетоні блоки та з`їзд у кювет транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.3а ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав в повному обсязі, зокрема пояснив, що він працював водієм автотранспортних засобів ТОВ ТК «Брабус» та дійсно 13 липня 2020 року він керував транспортним засобом автомобілем «MAN», д/н НОМЕР_1 на а/д Київ-Харків, при цьому перед виїздом з м. Києва він перевірив технічний стан автомобіля, жодних пошкоджень на колесах не було. Приблизно на 261 км. а/д Київ-Харків проїхавши населений пункт Хорол він почув хлопок та скрежет шин, при цьому автомобіль почало вести в праву сторону та почав збивати бетонні блоки та виїхав за межі проїзної частини.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення. При цьому враховую наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є обов`язкова наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортних засобів) як обов`язкового елементу об`єктивної сторони матеріального складу правопорушення. При цьому, порушення має бути настільки суттєвим, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, адже в диспозиції статті йде мова саме про «пошкодження транспортних засобів».

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху. Об`єктивною ознакою правопорушення, що відбиває шкідливість неправомірної поведінки особи для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди, є також суспільна небезпека вчиненого проступку.

Інкримінуючи вчинення ОСОБА_1 ДТП, інспектор ПП посилався в протоколі на порушення ним п.2.3 «а» ПДР України, які, на його переконання, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку. Надаючи оцінку діям водія в аспекті встановлення порушення вказаних вимог ПДР України, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п.2.3 «а» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Не визнаючи вину, ОСОБА_1 посилався на те, що він керувала автомобілем уважно, попередньо перевірив його технічний стан, а тому пояснити причину виникнення технічної несправності з колесом безпосередньо під час руху, пояснити не може.

Суд приймає до уваги такі доводи ОСОБА_1 , оскільки вони узгоджуються з встановленими судом умовами дорожньої обстановки, а також висновком експерта №19/104-9/2д/53/54 від 29.09.2020 року, відповідно до якого наскрізне пошкодження внутрішньої боковини шини необхідно класифікувати як розрив, який виник при контакті шини з іншим об`єктом, що знаходився на деякій відстані від опорної поверхні з причин відсутності пошкоджень на біговій дорожці протектору шини яка контактує з опорною поверхнею, руйнування шини правого переднього колеса відбулося під час контакту з об`єктом який по висоті знаходився вище опорної поверхні, вірогідніше за все з бетонним блоком в момент виїзду автомобіля за межі проїзної частини дороги. При цьому в матеріалах справи відсутні інші будь-які належні, допустимі та достатні докази (акт технічного огляду транспортного засобу, акт дефектовки, акт проведення діагностики ходової частини транспортного засобу, тощо), які б свідчили про виникнення технічної несправності раніше, про яку б ОСОБА_1 повинен був би знати ще до початку керування автомобілем 13 липня 2020 року.

Встановлені обставини вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення в частині викладу обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, порушення ним п.2.3«а» ПДР України, є необґрунтованими і не підтверджується зібраними доказами.

Об`єктивної ознаки суспільної небезпечності інкримінованого ОСОБА_1 проступку, його реальної загрози та посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління в ході судового розгляду також не встановлено.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М. Таус