КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1021/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Фролова І.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить триста сорок гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 13 листопада 2019 року приблизно о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Honda», з номерним знаком НОМЕР_1 , по вул. Хрещатик, 40/1, у м. Києві, під час руху не зреагувала на зміну дорожньої обстановки і не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Ford» з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк пропущено із поважних причин.

ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності вона не була присутня, копію судового рішення вона отримала лише 20 січня 2020 року. У зв`язку з наведеним зазначає, що строк на апеляційне оскарження вона пропустила з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що винесено з порушенням вимог чинного законодавства.

ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції було порушено положення ст. 268 КУпАП, оскільки її не було повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, що позбавило її можливості надавати свої докази, ставити питання, заявляти свої клопотання, а також користуватися іншими процесуальними правами.

Апелянт зазначає, що неповідомлення її належним чином про судове засідання призвело також до неповного з`ясування обставин справи та відповідно порушення судом першої інстанції вимог ст. 245 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки протоколу про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2019 року серії ДПР 18 №255145, який не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Так, вказаний протокол на думку апелянта, містить недостовірні дані, в ньому відсутні відомості про свідків та потерпілих, відтак він складений з порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом та не може бути джерелом доказування.

Апелянт зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП.

ОСОБА_1 вказує, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення отриманий із порушенням гарантованого ч. 2 ст. 6. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП права на захист, а тому викликає обґрунтований сумнів щодо суворого додержання законності відповідно до вимог ч. 2 ст.7 КУпАП у цьому провадженні і відповідно щодо доведення її вини.

Апелянт підсумовує, що її вина у вчиненні адміністративного правопорушення недоведена.

Розглянувши клопотання, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не була присутня при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустила строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому її апеляційна скарга підлягає розгляду.

На неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про судове засідання повідомлялась завчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за вказаною нею в апеляційній скарзі адресою. Клопотання про відкладення чи про поважність причин неявки не направляла.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП та позбавив її можливості надавати свої докази, ставити питання, заявляти свої клопотання, а також користуватися іншими процесуальними правами.

Апеляційний суд вважає зазначені доводи необґрунтованими та зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови з огляду на наступне.

У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було відомо, що справа відносно неї буде розглядатись Шевченківським районним судом м. Києва, що підтверджується її записом в протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, доводи апелянта про те, що вона не була належним чином повідомлена про дачу, час та місце розгляду справи є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявна довідка про доставку SMS-повідомлення з судовою повісткою про виклик до суду, відтак апелянт про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Отже, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 268 КУпАП, оскільки були наявні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, при цьому, будь-яких письмових заяв або клопотань, зокрема про відкладення судового розгляду чи про поважність причин неявки, від неї не надходило.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає також, що складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому відсутні відомості про свідків та потерпілих.

На думку апеляційного суду, такі доводи є непереконливими.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого зазначаються прізвища, адреси свідків і потерпілих, лише у випадку якщо вони є.

Так, наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 255145 від 13 листопада 2019 року складений у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, а отже, відповідає вимогам діючого законодавства.

Апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 містить лише перелік статей КУпАП, які, на її думку, судом порушені. В той же час, в ній відсутнє будь-яке обґрунтування вимог про необхідність скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про відсутність її вини у інкримінованому правопорушенні, однак апеляційний суд вважає такі доводи непереконливими, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Постанова суду містить посилання на докази, якими суд обґрунтовував своє рішення, їх оцінку, а також мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до матеріалів справи, доказами, які досліджував суд першої інстанції та на підставі яких судом зроблений висновок про винуватість ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 255145 від 13 листопада 2019 року, схема місця ДТП, письмові пояснення водія автомобіля «Ford» з номерним знаком НОМЕР_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 .

Наведені докази в сукупності давали суду право поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Відповідно до схеми місця ДТП, зіткнення автомобіля «Honda» з автомобілем «Ford» відбулось коли водій автомобіля «Honda» ОСОБА_1 здійснювала перелаштування з лівої смуги руху в праву смугу руху, де прямо у своїй смузі рухався автомобіль «Ford». Схема ДТП підписана її учасниками без будь-яких зауважень.

Враховуючи характер пошкоджень автомобілів, їх положення після ДТП, апеляційний суд вважає, що судом зроблений правильний висновок про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 13.1 ПДР України, відповідно до яких водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу водій повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відтак підстав для скасування постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун