Номер провадження: 33/813/1328/20
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Князюка О.В., за участю секретаря судового засідання Бикової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) гривен з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 , 21 жовтня 2020 року подав апеляційну скаргу в якій просить суд:

-поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року.

-викликати та допитати понятих, співробітників поліції, що були присутні при складанні протоколу серії ДПР 18 №066831 від 09.08.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 статті 130 КУпАП.

-викликати та допитати свідка ОСОБА_2 .

-оглянути відеозапис зупинення транспортного засобу працівникам поліції.

-постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апелянт вину не визнає, зазначає, що йому не було надано можливості надати пояснення стосовно правопорушення. Судом першої інстанції було ухвалено рішення не вислухавши пояснень ОСОБА_1 , та зазначив, що вина особи підтверджується тими доказами, що були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що до матеріалів справи було долучено працівниками поліції також відеозапис, в якому апелянт пояснив, що не керував транспортним засобом.

Вважає, що суд однобічно віднісся до адміністративних матеріалів та ухвалив постанову без з`ясування всіх обставин справи.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року зазначив, що постанову суду першої інстанції отримав тільки 20 жовтня 2020 року, та строк пропущено з поважних причин.

Вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження апеляційний суд вважає поважними, доводи клопотання про поновлення строку обґрунтованими, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП цей строк підлягає поновленню.

ІІІ МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

При цьому, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП, як під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції, так і під час перегляду судом апеляційної інстанції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 066831 від 09.08.2020р. вбачається, що 09.08.2020 року о 04:40 год., в м. Одеса по вул. Якутська, біля будинку № 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, не стійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, після чого від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у присутності двох понятих у встановленому законом порядку відмовився.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п. 1.1. ПДР ці Правила згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч. 1 п. 1.10 ПДР, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що він не керував автомобілем, вказане також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, відзнятого на місці події.

З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2020 року на адресу Київського районного суду м. Одеси громадянином ОСОБА_3 було направлено пояснення, відповідно до яких останній стверджує, що саме він перебував за кермом автомобіля марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , не справився з керуванням та здійснив наїзд на дерево, після чого перебуваючи у шоковому стані покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки боявся відповідальності.

ОСОБА_4 був допитаний судом апеляційної інстанції у якості свідка та у судовому засіданні 25.11.2020 року повністю підтвердив надані раніше пояснення.

Допитані у якості свідків співробітники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали суду пояснення, що не були присутні під час ДТП та коли потрапили на місце події всі пасажири пошкодженого автомобілю знаходились біля машини.

Також вказані свідки зазначили, що висновок, що за кермом був саме ОСОБА_1 було зроблено зі слів пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

16 грудня 2020 року судом апеляційної інстанції було допитано у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які надали суду пояснення, що ОСОБА_1 за кермом вказаного автомобілю не знаходився, а пояснення від 09.08.2020 року ними було викладено під тиском безпосереднього керівника - старшого лейтенанта ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що старший лейтенант ОСОБА_9 погрожував їм, що у випадку невиконання його вказівки щодо надання пояснень відносно знаходження за кермом автомобіля марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 їх буде звільнено.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Доводи апелянта у скарзі, що матеріали справи не містять доказів щодо його винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, прийняті до уваги і є підставою для скасування постанови суду.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обгрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_10 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження на постанову Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року- скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк