Справа № 145/92/20
Провадження № 33/801/171/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мазурчак А. Г.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту строком на 5 діб з дня затримання.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №042334, 22.01.2020 року о 20-00 год., в АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлювався в адресу співмешканки ОСОБА_2 нецензурними словами, штовхав, намагався вчинити бійку, чим вчинив домашнє насильство щодо співмешканки ОСОБА_2 та неповнолітньої доньки, фізичного, психологічного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень.

Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №042335, 24.01.2020 року біля 08-00 год. в с. Селище, по вул. Шевченка, ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою до співробітників поліції, на вимогу пройти до службового автомобіля для складання адміністративного протоколу відмовився, шарпав за формений одяг, намагався вчинити бійку, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що працівниками поліції було грубо порушено порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, вказав, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, а саме суд обмежився лише оцінкою протоколів про адміністративне правопорушення, що свідчить про неповноту з`ясування обставин справи.

За таких обставин та відповідно до положень ст. 8, 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, пояснення ОСОБА_2 , проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №042334 від 24 січня 2020 року зазначено, що 22.01.2020 року, о 20-00 год., в АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлювався в адресу співмешканки ОСОБА_2 нецензурними словами, ображав її та доньку, кричав та виганяв з будинку, чим вчинив щодо співмешканки ОСОБА_2 та неповнолітньої доньки домашнє насильство, фізичного та психологічного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо подій які відбулись 22 січня 2020 року складався 24 січня 2020 року в присутності потерпілої ОСОБА_2 та її сина, інших свідків у протоколі не зазначено.

Як видно із матеріалів справи, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 послугувала заява ОСОБА_2 на ім`я начальника Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, зі змісту якої слідує, що між сторонами існує спір з приводу права користування (проживання) будинком, при цьому у заяві не викладено жодних фактів вчинення ОСОБА_1 дій, що підпадали б під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП (а.с. 11).

Не містять таких фактів і письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 12).

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 3 ч. 1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч. 2 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Натомість, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що в ході складання протоколу можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій встановлена не була.

З огляду на наведене, сам лише факт існування конфліктної ситуації між учасниками справи не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції не було встановлено всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП слід зазначити наступне.

За змістом ст.ст. 254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити у собі, зокрема, дані про час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Зазначених вимог закону при складані протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП у повній мірі дотримано не було.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, яку вимогу чи розпорядження працівника поліції було висунуто ОСОБА_1 та в чому полягали його дії щодо непокори. Відсутність вказівки на сутність цієї вимоги (розпорядження) позбавляє суд можливості з`ясувати питання про законність цієї вимоги. Сама по собі агресивна поведінка особи та вчинення наступних дій, які указані в протоколі про адміністративне правопорушення, за відсутності даних про наявність законної вимоги чи розпорядження працівників поліції, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Також слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП складений за участі свідків ОСОБА_2 , яка є стороною конфлікту, та її сина ОСОБА_3 , які відповідно є зацікавленими особами, при цьому працівником поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 , не залучено у якості свідків інших не зацікавлених осіб.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На дані порушення закону, суд першої інстанції не звернув уваги та притягнувши ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 185 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови не зазначив сутність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а саме яка законна вимога та розпорядження працівника поліції була висунута ОСОБА_1 .

Більше того, постанова Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року не містить вказівки про вину ОСОБА_1 та про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП. У оскаржуваній постанові лише зазначено про вид стягнення накладеного на ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, постанова Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.В. Оніщук