Провадження № 33/801/898/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Копаничук С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 541271 від 20.07.2020 року від 20.07.2020 року, 24.06.2020 року о 10:34 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлював грубу нецензурну лайку в сторону своєї матері ОСОБА_2 , чим завдав психологічну шкоду здоров`ю.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. і з нього стягнуто судові витрати в розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм КУпАП, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Вказав, що про час та місце розгляду справи він повідомлений не був, судове засідання в суді першої інстанції відбулось за його відсутності. Зазначив, що 24.06.2020 року він грубу нецензурну лайку в сторону своєї матері не висловлював, а мала місце лише сімейна сварка, в зв`язку з чим вину в вчиненні домашнього насильства він не визнає. Вказав, що працівники поліції спотворили покази його матері та скориставшись її похилим віком, дали підписати протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) який вона не читала.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказавши, що в судовому засіданні участі не приймав, копію оскаржуваної постанови він не отримував, про наявність постанови суду від 10.08.2020 року дізнався 08.10.2020 року від державного виконавця під час її примусового виконання постанови суду щодо стягнення судового збору.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судове засідання 10.08.2020 року відбулось у відсутність ОСОБА_1 ; копію оскаржуваної постанови суду він не отримував. Вперше з апеляційною скаргою до Вінницького апеляційного суду звернувся 09.10.2020 року, однак ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21.10.2020 року її було повернуто через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Оскільки ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову суду від 27.10.2020 року, тобто протягом десяти днів з дня отримання винесення постанови про повернення його апеляційної скарги від 09.10.2020 року, суд вважає, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

В судові засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 не з`явився, поважні причини неявки до суду не повідомляв.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії АПР18 № 541271 від 20.07.2020 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.06.2020 року, письмовим поясненням.

Однак, апеляційний суду не може погодитися з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 7, 245, 252, 280 КУпАП

Частиною 1 статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 13 Закону визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 541271 від 20.07.2020 року від 20.07.2020 року, 24.06.2020 року о 10:34 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлював грубу нецензурну лайку в сторону своєї матері ОСОБА_2 , чим завдав психологічну шкоду здоров`ю.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 24.06.2020 року (а.с.3) та її пояснень (а.с. 4), остання просила працівників поліції провести профілактичну бесіду з її сином ОСОБА_1 , який виносить речі з квартири з метою продажу та придбання алкогольних напоїв.

Відтак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у вигляді психологічного насильства в сім"ї, зокрема, по відношенню до своєї матері. В даному випадку, докази вказують на наявність ознак домашнього насильства, вчиненого у формі економічного насильства, однак протокол про адміністративне правопорушення відомостей відносно ОСОБА_1 складений за вчинення домашнього насильства в іншій формі, а тому не підтверджує факт психологічного насильства, за вчинення якого складено протокол.

При цьому, апеляційний суд на підтвердження факту психологічного насильства, не може прийняти пояснення самого ОСОБА_1 від 20.07.2020 року працівникам поліції, оскільки вони спростовуються ОСОБА_1 у його апеляційній скарзі.

Отже, встановлені при апеляційному розгляді справи обставини свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від від 10 серпня 2020 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю події і складу адміністративно правопорушення.

Керуючись ч. 1ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С. Г. Копаничук