справа № 415/1579/20
провадження № 3/415/360/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2020 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 січня 2020 року о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно свого ОСОБА_2 , висловлювався на адресу останнього грубою нецензурною лайкою, застосував насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого завдав шкоди його психічному та фізичному здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провинуу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визнав повністю, пояснивши,що за адресою: місто Лисичанськ, вулиця О.Гончара, 84, він тривалий час проживає разом зі своїми батьками та братами. Дійсно 27 січня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 між ним та його батьком ОСОБА_3 виникла сварка, в ході якої він став ображати останнього нецензурною лайкою та штовхнув його. Співробітниками поліції у відношенні нього було складено адміністративний протокол, копію якого він отримав. У вчиненому щиро розкаявся, свою провину усвідомив, зобов`язався більш подібного не вчиняти, зазначив, що на даний час вони з батьком примирилися, він попросив вибачення, крім того, він раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності.

Суд, вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді: крім визнання своєї провини правопорушником, як у судовому засіданні, так і у письмових поясненнях, наданих ним після вчинення адміністративного правопорушення, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які відповідно до ст. 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, та які повністю доводять провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі.

В судовому засіданні досліджена заява від потерпілого ОСОБА_3 , в якій останній просив припинити розгляд за фактом його звернення в поліцію з приводу сварки с з сином ОСОБА_1 , що претензій до сина ОСОБА_1 він не має, оскільки вони з ним примирилися (а.с.4).

Сім`я, згідно з положеннями ст. З Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 вищезазначеного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство, відповідно до п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП органом поліції кваліфіковані правильно, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок яких була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує, що відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При призначенні стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю, не одружений, не працює, в судовому засіданні своєї провини не спростовував, щиро розкаявся, вчинив правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

В якості обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд приймає до уваги щире розкаяння винного.

Обставиною, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, суд визнає вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника, який не є особою з інвалідністю, не працює, ступеню його вини, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді громадських робіт, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст.173-2 КУпАП та направлення на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, передбаченої ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відповідно до ст. 39-1 КУпАП, суд не вбачає.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 36, ч.1 ст.173-2, 184, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М. Старікова