ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1464/20 Справа № 201/6958/20 Суддя у 1-й інстанції - Ополинська І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі потерплої ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та адвоката Тарасевича С.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тарасевича С.В. на постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою судді ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 18 липня 2020 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , яке полягало у висловлюванні нецензурною лайкою у бік останньої, образ та погроз, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Тарасевич С.В. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування вказує, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_2 інкримінується домашнє насильство щодо потерпілої, вчинене 18 липня 2020 року, о 15.00 годині, за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, 13/31, проте доказів його вчинення, матеріали справи не містять.

Вказує, що пояснювальна записка голови ОК ЖБК 213 ОСОБА_3 та пояснення останньої в суді, є лише результатом особистого негативного відношення цього свідка до ОСОБА_2 , та не можуть сприйматися судом як доказ його провини.

Вислухавши адвоката Тарасевича С.В. та ОСОБА_2 , які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 662574 від 22 липня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_2 здійснив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , яке полягало у висловлюванні нецензурною лайкою у бік останньої, образ та погроз, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої; копією заяви ОСОБА_1 від 18 липня 2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, яку остання подала до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області в день вчинення відносно неї домашнього насильства, пояснювальною голови ОК ЖБК 213 від 10 серпня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_2 охарактеризовано, як агресивну, скандальну людину із зневажливим відношенням до сусідів.

Окрім цього, судом першої інстанції було безпосередньо допитано потерпілу ОСОБА_1 , яка пояснила, що ОСОБА_2 поводить себе агресивно та постійно принижує її. 18 липня 2020 року приблизно о 15 годині вона знаходилася в квартирі і пішла на кухню приготувати собі їжу, в цей момент на кухню зайшов ОСОБА_2 і став кричати на неї через те, що вона користувалася його газовою плитою, при цьому, висловлювався нецензурною лайкою, ображав та погрожував спалити її біля газової плити.

Свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції повідомила, що хоча вона і не була безпосереднім свідком подій 18 липня 2020 року, однак сусіди, які проживають поряд з ними, вже довгий час скаржаться на постійні скандали, які відбуваються у квартирі АДРЕСА_2 , де проживають подружжя ОСОБА_4 . Також зазначила, що ОСОБА_2 вона може охарактеризувати, як агресивну особу, який постійно конфліктує з мешканцями будинку АДРЕСА_2 та з нею особисто.

Підстав ставити під сумнів вказані вище пояснення потерпілої та свідка, апеляційний суд не знаходить, та стороною захисту таких підстав надано не було. Так саме, апеляційний суд не вбачає і підстав для висновку про те, що свідок ОСОБА_3 обмовляє ОСОБА_2 , як про це вказує адвокат в апеляційній скарзі.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_2 , в тому числі пояснювальна записка голови ОК ЖБК 213 ОСОБА_3 та пояснення останньої в суді, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені обставини у їх сукупності, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме вчиненні домашнього насильства, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Посилання ОСОБА_2 на відсутність доказів його причетності до інкримінованого правопорушення, не знайшли свого підтвердження та апеляційний суд розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи, оскільки подія адміністративного правопорушення мала місце 18 липня 2020 року, то місцевий суд закрив провадження у справі, так як строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи закінчилися.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну адвоката Тарасевича С.В., залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко