Справа № 306/122/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., у відсутності особи яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/318/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 10. 02. 2020.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 20 коп..
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216329 від 14. 01. 2020 та постанови судді від 10. 02. 2020 вбачається, що 14. 01. 2020 о 23 год. 01 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Головній в с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що 14. 01. 2020 в нічний час знаходився у с. Неліпино, Свалявського району поблизу кафе-магазину, куди зайшов купити продукти. Автомобіль марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 належить його товаришу і був припаркований поблизу цього ж магазину. Вказує на те, що даним автомобілем не керував та був тверезий. Працівники поліції, які були викликані з приводу сварки між ним та ще двома односельцями, звинуватили його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували проїхати до медичного закладу. Огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився, протокол було складено у приймальному відділенні Свалявської ЦРЛ без його присутності, копія протоколу йому не надавалась, права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не роз`яснювались. Також зазначає, що інспектором поліції у протоколі зазначені свідки (поняті) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є працівниками Свалявської ЦРЛ і про обставини адміністративного правопорушення їм не могло бути відомо, в суді ці свідки не допитувались. Крім того, вказує на те, що у висновку лікаря №82 від 14. 01. 2020
зазначено, що від підпису та обстеження відмовився громадянин ОСОБА_5 . Даний висновок складений за його відсутності, копія цього висновку ним не отримувалась. Окрім того, у протоколі відсутні дані про свідків у присутності яких підтверджується факт відмови від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Також зазначає, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП у протоколі відсутні посилання на обов`язкові ознаки складу правопорушення, що на давали підстав для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також стверджує, що суд першої інстанції обмежив його у захисті своїх прав та інтересів, оскільки розглянув справу без його участі, при цьому, не повідомивши його про час та місце судового розгляду.
Будучи неодноразово належними чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216329 від 14. 01. 2020 стверджується, що 14. 01. 2020, о 23 год. 01 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Головній в с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що від підпису та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився. Також з протоколу слідує, що у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.
Рапортом інспектора СРПП №2 Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Продана М.М. стверджується, що ним 14. 01. 2020 о 21 год. 01 хв.
по вул. Головній в с. Неліпино, Свалявського району було зупинено автомобіль марки «ВАЗ-2109», номерний знак НОМЕР_1 , на якому не горіла ліва фара в режимі близького світла. Під час перевірки документів ним виявлено, що у водія вказаного автомобіля ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 згідно п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт керування ОСОБА_1 в зазначені в протоколі час та місці транспортним засобом та наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, а також факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я підтверджується й наявним у матеріалах справи відеозаписом з боді-камер поліцейських.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор поліції Продан М.М. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були підстави для обмови ОСОБА_1 в тому, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також про їх зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано й до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, інспектором поліції не відбирались пояснення у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є до того ж працівниками медичного закладу і не могли знати про обставини його зупинки працівниками поліції, обставин їх присутності при складанні протоколу та яка саме відмова ОСОБА_1 ними засвідчена, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі також спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зі змісту яких вбачається, що своїми підписами вказані свідки підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено, які саме дії вчинені ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду, а також те, що згідно висновку лікаря №82 від 14. 01. 2020 зазначено, що від підпису та обстеження відмовився громадянин ОСОБА_5 - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в такому зазначені всі необхідні й передбачені цією нормою права відомості. Крім того зі змісту висновку лікаря №82 від 14. 01. 2020 вбачається, що у ньому допущена описка щодо прізвища ОСОБА_1 , оскільки всі інші дані у висновку співпадають із даними ОСОБА_1 , як особи яка притягується до адміністративної відповідальності.
Як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані змістом протоколу та іншими матеріалами справи, відхиляються й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 скористався своїм правом та відмовився від надання пояснень по суті правопорушення та від підпису у протоколі, про що у ньому відповідно до вимог ст. 256 КУпАП зроблена відповідна відмітка. Будь-яких зауважень чи пояснень з приводу не роз`яснення йому його прав не надавав.
Із вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Інші доводи апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли та є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення у зв`язку з наявністю достатніх та належних доказів, які в своїй сукупності підтвердили обставини вчиненого адміністративного правопорушення і не перешкоджають апеляційному суду прийняти рішення на підставі наявних матеріалів справи.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклику свідків, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 10. 02. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: