Провадження № 33/4820/542/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Цугель А.О., Гапонова Є.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Тещенка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Тещенка М.М., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 13 червня 2020 року о 10 год. 49 хв. по вул. Західно-Окружній, 5/1, в м. Хмельницькому, керував автомобілем "ВАЗ 2107", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі захисник Тещенко М.М. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що згідно відеозапису з камер працівників поліції слідує, що автомобіль ВАЗ 2107 було зупинено близько 10 год. 30 хв., після чого вказаний транспортний засіб не рухався, а тому ОСОБА_1 не є водієм даного автомобіля, а відтак у працівників поліції не було підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Стверджує, що відеозапис не є безперервним, а складається з чотирьох окремих відеофайлів із наявністю розриву у часі між зйомками. Окрім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи із нагрудної відеокамери (бодікамери) ВХ00119, про що зазначено у протоколі ДПР 18 №414804 від 13.06.2020 року. Крім того, у протоколі вказано три окремі ознаки наркотичного сп`яніння, проте на відеозаписі № 2, поліцейськими висловлено лише припущення про наявність однієї ознаки звужені зіниці очей, що свідчить про складання адміністративних матеріалів із зазначенням обставин, які не підтверджено належними та допустимими доказами. Також, відсутні докази того, коли та у якій формі ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки відеозаписом № 4 працівником поліції зазначено те, що особа уже відмовилась від такого огляду із зазначенням причин «немає часу». Не врахованого того факту, що ОСОБА_1 є громадянином іншої держави та не в повній мірі орієнтується у правовій системі та не може вільно, у письмовій формі висловлювати свої пояснення по суті правопорушення. Окрім того, судом як доказ його вини не вказано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскільки в них зазначено, що їх було запрошено у якості свідків для підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду об 11 год. 00 хв., тобто після того як зафіксовано технічними засобами (відеозапис № 4). У тексті письмових пояснень відсутні посилання свідків до якого саме протоколу їх долучено, так як відповідна графа не заповнена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Тещенка М.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 414804 від 13 червня 2020 року вбачається, що 13.06.2020 року о 10 год. 49 хв. в м.Хмельницькому, по вул. Західно-Окружній, 5/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слідує, що вони були запрошені працівниками поліції, в якості свідків, та були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога в КНП «ХОЗЗ НПД» ХОР, на що, останній, відмовився (а.с. 2,3).

В матеріалах справи, наявне направлення від 13.06.2020 року водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння у зв`язку з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук (а.с. 4).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що ОСОБА_1 , поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він погоджується. Проте згодом, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, від такого огляду відмовляється, що ОСОБА_1 підтвердив під час апеляційного розгляду. З цього відеозапису слідує, що поліцейський вказує на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, останній, ніяких заперечень з приводу не вживання наркотичних засобів не висловлював.

Свідок ОСОБА_5 в процесі апеляційного розгляду, показав, що у вказаний день та час, ним було зупинено автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , за перевищення швидкості руху в межах населеного пункту. В ході спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку чим йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога. В присутності двох свідків, тобто у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 від проходження, такого огляду, відмовився.

Наведені докази спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не був водієм даного транспортного засобу та про відсутність підстав для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак є безпідставним та необґрунтованими.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 є громадянином іншої держави та не в повній мірі орієнтується в правовій системі України спростовується наступним.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із змісту протоколу слідує, що гр. ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Разом з тим, будь-яких тверджень щодо незрозумілості прав ОСОБА_1 при відмові від проходження огляду висловлено не було, а матеріали справи не містять доказів того, що до нього, зі сторони працівника поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) сторона захисту суду не надала.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Щодо доводів захисту про епізодичне фіксування події на відео, то з переглянутого апеляційною інстанцією відеозапису, вбачається, що були зафіксовані всі моменти, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції та патрульному автомобілі є належним доказом. Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не усвідомлював наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не є підставою для закриття щодо нього провадження, оскільки незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша