Справа № 638/264/20
Провадження № 3/638/497/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В. М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області відносно:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122, частиною 1 статті 122-2, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 4 статті 122, частиною 1 статті 122-2, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 15.12.2019 року о 21 год. 55 хв. у м. Харкові по пр-т. Перемоги, буд. 55/11 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 15.12.2019 року о 21 год. 56 хв. у м. Харкові по вул. Клочківська, 360, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , здійснив різке перестроювання з однієї смуги руху в іншу, здійснив безпідставне різке гальмування, в результаті чого патрульний автомобіль SKODA RAPID, д/н НОМЕР_2 , здійснив різке гальмування задля уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 15.12.2019 року о 21 год. 55 хв. у м. Харкові по вул. Ахсарова, 1, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовця та проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульних авто SKODA RAPID, д/н НОМЕР_2 , та SKODA RAPID, д/н НОМЕР_3 , на пр-т. Перемоги, 55-А/1 шляхом утворення штучного затору.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП із накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Дана інформація підтверджена відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі судових рішень (справа №644/3135/19, постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року).

Особа, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином. Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про розгляд справи за відсутністю чи відкладення розгляду справи не надано, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.

При цьому, суд вжив заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчать конверти з судовими повідомленнями, повернуті на адресу суду.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права. Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлений був обов`язку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, отже нехтування ним своїми процесуальними обов`язками об`єктивними причинами не обумовлено, а тому суддя вважає такі дії позицією захисту, спрямованою на уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що діями водія ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: «Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння; також порушені вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху України: «На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Невиконання водіями вимог про зупинку», а також вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та пункту 12.9 г) Правил дорожнього руху України: «Водієві забороняється: різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді), а тому суд кваліфікує його дії за частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян».

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №357308 від 15.12.2019 року, серії ДПР18 №357050 від 15.12.2019 року, серії ОБ №143680 від 15.12.2019 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.12.2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапортом командира взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП Грабара В., відеозаписом з місця події, що містяться на технічному носії.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 122, частиною 1 статті 122-2, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена.

При призначені покарання суддя враховує вчинення ОСОБА_1 трьох адміністративних правопорушень, виходячи з форми вини їх вчинення, ставлення правопорушника до вчиненого, вважає за можливим застосувати за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, та на підставі статті 36 КУпАП остаточно призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 40-1, ч. 1 ст. 122-2, ч. 4 ст. 122, ч. 2 ст. 130, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 153 (сто п`ятдесят три) грн. на користь держави.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) грн. на користь держави.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. на користь держави. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У відповідності із частиною 2 статті 36 Кодексу України про адміністративне правопорушення, остаточно накласти стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін