Справа № 308/6137/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.03.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Семенов Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 (відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АДРЕСА_2 , громадянка України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Згідно постанови, 28 травня 2019 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «MAZDA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Ужгороді по вул. Університетській, 12, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності 2-ох свідків, чим порушила вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР ) та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Семенов Ю. А. вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу, незважаючи на наявність підстав для повернення складеного щодо ОСОБА_1 протоколу для належного оформлення. Стверджує, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в графі протоколу «місце проживання» вказано не вірну адресу, а в графі «належність транспортного засобу» відсутній будь-який запис про власника транспортного засобу, а також не зазначено доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Апелянт вказує на те, що причиною зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля став неосвітлений держаний номерний знак у темну пору доби, із чим ОСОБА_1 погодилась, однак у той момент не могла усунути таку несправність, а поліцейський, не зважаючи на усні зауваження ОСОБА_1 , запідозрив її у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та заявив, що буде складати протокол не за «Причину зупинки» (фактично надуману), а за «Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння». Також зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не поліцейським, який здійснив зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а іншим поліцейським, який прибув згодом і не був очевидцем початку ситуації. Крім того, посилається на те, що запис у протоколі про те, що правопорушниця відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків не відповідає дійсності, оскільки такі були зупинені вже при складанні протоколу й не могли бути свідками відмови. Також посилається на те, що поліцейський, який склав протокол, після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не направив її на такий огляд до відповідного закладу охорони здоров`я. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Семенова Ю. О., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: ОСОБА_1 та адвокат Семенов Ю. О. неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи; розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі й за клопотанням адвоката Семенова Ю. О., який подав апеляційну скаргу.
При прийнятті рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та адвоката Семенова Ю. О. апеляційний суд враховує і те, що за клопотанням адвоката Семенова Ю. О. розгляд справи неодноразово відкладався і Ужгородським міськрайонним судом 12.08.2019 та 21.08.2019 (а. с. 14, 23) та Закарпатським апеляційним судом (29.11.2019, 24.12.2019 та 25.02.2020 (а. с. 110, 112, 116, 123).
В обґрунтування доводів клопотання про відкладення розгляду справи адвокат посилався на необхідність до вивчення матеріалів справи (а. с. 111), участь у судовому засіданні апеляційного суду в іншій справі (а. с. 115).
Відхиляючи доводи клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що 06.03.2020 о 08 год. 30 хв. адвокат приймає участь у розгляді справи Ужгородським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд враховує те, що на розгляд справи щодо ОСОБА_1 остання жодного разу не з`явилась, а адвокатом не вмотивовано на підставі чого ним надано перевагу розгляду судом першої інстанції іншої справи, тобто надаючи перевагу у розгляді справи в Ужгородському міськрайонному суді, яка призначена на 08 год. 30 хв. 06.03.2019, адвокат не обґрунтував чому саме визнав за необхідне прийняти участь у розгляді справи у суді першої інстанції.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності апеляційний суд розцінює дії адвоката Семенова Ю. О. з неодноразового відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 з тих чи інших підстав як зловживання процесуальними правами.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та адвоката Семенова Ю. О. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.
Окрім того, враховуються і вимоги чинного законодавства про те, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається, такі дії розцінюються як перешкоджання діяльності суду щодо правильного та своєчасного розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 , з урахуванням розумних строків розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 28 травня 2019 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 керувала т.з. марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_2 НОМЕР_3 , у м. Ужгороді по вул. Університетській, 12, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук), і о 22 год. 35 хв. від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності 2-ох свідків, чим порушила вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що у даному протоколі ОСОБА_1 своїми підписами підтвердила, що: права та обов`язки їй роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлена; його копію отримала; до протоколу внесені правильні дані щодо її особи (а. с. 2).
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що в їх присутності водійка ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4).
З розписки гр. ОСОБА_4 від 28.05.2019 вбачається, що він підтвердив факт залишення транспортного засобу марки MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Можайського, 32 у м. Ужгород (а. с. 5).
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 28.05.2019 вбачається, що приблизно о 22 год. 30 хв. вона їхала по вул. Університетській у м. Ужгород зі швидкістю приблизно 60 км/год, об`їжджаючи ями не ввімкнула покажчик повороту, в стані алкогольного сп`яніння не перебувала. Її зупинив інспектор ОСОБА_5 , справу передав інспектору Татинцю, який склав щодо неї протокол, із яким вона не згідна (а. с. 6).
З довідки інспектора відділу адмінпрактики УПП в Закарпатській області Лутай А. С. вбачається, що згідно облікових баз даних Національної автоматизованої системи МВС України ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_4 від 24.06.2015 (а. с. 7).
З копії постанови серії ДПО 18 № 766256 вбачається, що 28.05.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме, за те, що 28.05.2019 о 22 год. 20 хв. по вул. Університетській, 12 у м. Ужгороді керувала транспортним засобом марки MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , з неосвітленим державним номерним знаком у темну пору доби, не маючи при собі посвідчення водія (а. с. 8).
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і відеозаписом, що міститься на наявному в матеріалах справи технічному носії інформації диску, з якого також убачається, що після зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, остання визнала, що випила два бокали «Мартіні» (а. с. 10).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Татинець В. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор батальйону УПП В Закарпатській області Татинець В. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання нею протоколу та інших документів, що містяться у справі, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу, незважаючи на наявність підстав для повернення складеного щодо ОСОБА_1 протоколу для належного оформлення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки фактів невідповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та підстав для повернення протоколу для належного оформлення не встановлено й апеляційним судом.
Посилання на те, що в графі протоколу «місце проживання» вказано не вірну адресу, а в графі «належність транспортного засобу» відсутній будь-який запис про власника транспортного засобу, а також не зазначено доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, не спростовують факту порушення вимог п. 2.5 ПДР саме ОСОБА_1 , а також не дають підстав для повернення протоколу для належного оформлення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що: особу ОСОБА_1 , у тому числі й місце її проживання, встановлено згідно баз даних «АРМОР», оскільки остання відмовилась надати поліцейському документ, що посвідчує її особу; відсутність у протоколі запису про власника транспортного засобу не спростовує факту керування цим транспортним записом саме ОСОБА_1 ; докази вини додані до складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, про що зазначено в протоколі.
Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та, відповідно, її винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що причиною зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля став неосвітлений державний номерний знак у темну пору доби, із чим ОСОБА_1 погодилась, але в той момент не могла усунути таку несправність, однак, поліцейський, не зважаючи на усні зауваження ОСОБА_1 , запідозрив її у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та заявив, що буде складати протокол не за «Причину зупинки» (фактично надуману), а за «Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння».
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не поліцейським, який здійснив зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а іншим поліцейським, який прибув згодом і не був очевидцем початку ситуації, - апеляційний суд враховує те, що чинним законодавством не передбачено обов`язку складання протоколу саме тим поліцейським, яким було зупинено транспортний засіб, у зв`язку з чим, відхиляє їх як такі, що також не свідчать про невідповідність протоколу вимогам законодавства та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що запис у протоколі про те, що правопорушниця відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків не відповідає дійсності, оскільки такі були зупинені вже при складанні протоколу й не могли бути свідками такої відмови, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у тому числі й відеозаписом із місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків.
Із цих підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують факту відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі й у закладі охорони здоров`я, відхиляються і доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський який склав протокол, після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не направив її на такий огляд до відповідного закладу охорони здоров`я.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Семеновим Ю. О. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій, і, не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавила себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду обґрунтовані клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та на спростування висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат Семенов Ю. А. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан