Справа №487/4990/20
Провадження №3/487/1778/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря Горохівського О.О., у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Березанського відділення поліції Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2020 серії ДПР18 №208060, 24.08.2020 о 13:40 год. ОСОБА_1 виїжджаючи з другорядної дороги із бази відпочинку «Тетяна» на т/з ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 на головну дорогу вул. Миколаївська, не впевнився в безпеці для себе та інших учасників та допустив зіткнення із т/з Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та суду пояснив, що в той день рухався на т/з ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 по польовій дорозі та на перехресті з іншою польовою дорогою відбулося зіткнення з т/з Toyota, яка рухалася по іншій польовій дорозі з лівої сторони. Крім того, зазначив, що знаків, які би вказували де головна дорога, а де другорядна дорога там немає, тому вважав, що правила порушив інший учасник ДТП, якому була «перешкода праворуч».

Також ОСОБА_1 надав до суду фотознімки з місця ДТП.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353 встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з положеннями п. 2.3 розд. 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.9. розд. 1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.10 ПРД, головна дорога-дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1- 1.23.4 і 2.3.

Як встановлено приписами п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктом 10.1.1 Правил розташування дорожніх знаків визначених Національним стандартом України - ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» встановлено, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

Під час судового розгляду справи встановлено, що вулиці зазначені в протоколі серії ДПР18 №208060 від 24.08.2020 мають ґрунтове покриття, а районі їх перехрестя відсутні знаки 1.22, 1.23.1 1.23.4 і 2.3, а також знак 2.1.

Ті обставини, що на перехресті цих вулиць відсутні дорожні знаки, вказані вулиці мають ґрунтове покриття підтверджуються дослідженими під час судового розгляду схемою місця ДТП, фотографіями з місця дорожньо-транспортної пригоди та не оспорюювалися учасниками справи.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За п. 16.12 Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при проїзді перехрестя керувалася п. 16.12 Правил дорожнього руху України, з огляду на відсутність на перехресті дорожніх знаків пріоритету та вважаючи це перехрестя перехрестям рівнозначних доріг.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи достатніх даних, що дають можливість визначити вищевказане перехрестя як перехрестя нерівнозначних доріг.

Суд, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, вважає недоведеним наявність у діях ОСОБА_1 порушень правил проїзду нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, передбачених п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208060 від 24.08.2020 обставини в частині порушення притягуваною ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом.

Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість розглядати дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, за межами інкримінованого їй правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та досліджених під час судового розгляду доказів в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 247, 278, 280, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя: С.М. Афоніна