КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/774/2020 Постанова винесена суддею Трусовою Т.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю: ОСОБА_1 , захисника Тараненко О.О., потерпілого ОСОБА_2 та його представника Мукомел В.Р., потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Тараненко О.О. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 25 жовтня 2019 року о 08 год. 35 хв. в м. Києві, на перехресті вулиць Харківське шосе - Вербицького, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч на вул. Вербицького не надала переваги в русі автомобілю «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався прямо по вул. Харківське шосе, та скоїла з ним зіткнення. Після зіткнення вищевказані транспортні засоби відкинуло на вул. Вербицького, де вони зіткнулися з іншими транспортними засобами, а саме: «ВАЗ-2107» - з «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , а «Nissan X-Trail» - з «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_3 .

В апеляційній скарзі захисник Тараненко О.О., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду, просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог захисник стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення вимог п.п. 10.4, 16.6, 16.13 ПДР України, оскільки, здійснюючи поворот ліворуч, вона надала дорогу транспортним засобам, що рухались в крайній лівій та середній смузі зустрічного напрямку, а водій автомобіля «Nissan X-Trail» в порушення знаку 5.16 ПДР України, який дозволяв рух лише направо, проїхав прямо.

Зазначає про те, що ОСОБА_1 перед виконанням маневру повороту ліворуч впевнилась, що автомобілі у зустрічному напрямку в крайній правій та середній смугах досить далеко, щоб без ризиків повернути ліворуч, а автобус в крайній правій смузі здійснює поворот праворуч, у зв`язку з чим вона продовжила запланований маневр повороту ліворуч. В цей час автомобіль «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , на жовтий сигнал світлофора (зі швидкістю понад 80 км/год за поясненнями свідка ОСОБА_5 ) виїхав на перехрестя та вдарив автомобіль «ВАЗ-2107» у задню праву частину, внаслідок чого автомобіль «ВАЗ-2107» розвернуло на перехресті та відкинуло на вул. Вербицького і в подальшому в некерованому стані він здійснив зіткнення ще з двома автомобілями.

Вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту з`ясування фактичних обставин ДТП та дійшов необґрунтованого висновку щодо вини ОСОБА_1 у її вчиненні; під час судового розгляду за клопотанням захисника не допитав свідка ОСОБА_5 , про якого ще при складанні протоколу зазначила ОСОБА_1 ; безпідставно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про дорожню обстановку перед зіткнення, а поклав в основу своїх висновків пояснення водія ОСОБА_2 та сумнівний висновок експерта ОСОБА_6 , який проводив автотехнічне дослідження за заявою потерпілого, хоча сторона захисту порушувала питання про призначення в справі автотехнічної експертизи, проведення якої просила доручити експертам КНДІСЕ.

Що стосується висновку експерта ОСОБА_6 , то захисник зазначає, що його розрахунки в частині швидкості руху автомобіля «Nissan X-Trail» під час зіткнення, а саме 19-20 км/год, явно не узгоджуються з характером та локалізацією механічних пошкоджень транспортних засобів, при розрахунку швидкості експерт взяв вихідні дані, які не відповідають дійсності, зокрема, масу автомобіля «Nissan X-Trail» з водієм 1505 кг , в той час як в автомобілі «Nissan X-Trail» перебувало три пасажири, вага яких близько 270 кг. Разом із цим, вихідні дані є істотною умовою та мають значення для правильного встановлення дійсної швидкості руху автомобіля «Nissan X-Trail».

Захисник звертає увагу також на те, що експерт встановив фактичне зіткнення транспортних засобів в правій смузі руху по вул. Харківське шосе в напрямку м. Бориспіль, що суперечить схемі місця ДТП, де місце зіткнення зазначено в крайній лівій смузі у тому ж напрямку, але такий висновок експерта фактично доводить, що автомобіль «Nissan X-Trail» рухався за автобусом по крайній правій смузі, що призначена для повороту праворуч, тобто порушив ПДР України, що і призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів.

У долученому до апеляційної скарги клопотанні захисник Тараненко О.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність причин пропуску якого обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 285 КУпАП копія постанови від 06 грудня 2019 року була вручена стороні захисту лише 23 грудня 2019 року, що стало перешкодою для підготування апеляційних доводів щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Тараненко О.О. на обґрунтування апеляційних вимог та клопотання про поновлення строку оскарження, заперечення ОСОБА_2 , його представника Мукомел В.Р. та потерпілого ОСОБА_3 щодо апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши експерта ОСОБА_6 , вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду захисником Тараненко О.О. пропущений із поважних причин, тому він підлягає поновленню, але апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Зазначені вимоги закону при розгляді даної справи суддя місцевого суду дотримав, оскільки достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній докази і, всупереч твердженням захисника, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, висновок судді місцевого суду в постанові про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п 2.3 (б), 16.6 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, ґрунтується на даних, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 309832 від 25 жовтня 2019 року, складеному уповноваженою на те особою, з дотриманням в цілому вимог ст. 256 КУпАП, в якому викладена суть правопорушення, виходячи з дорожньої обстановки та організації дорожнього руху на ділянці дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобом, але помилково вказано про невиконання ОСОБА_1 п. 16.13 ПДР України, який визначає правила проїзду нерегульованих перехресть, а в даному випадку ДТП сталася на регульованому перехресті (а.с. 1); схемі місця ДТП, на якій, окрім іншого, відображено напрямок руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, кінцеве їх положення після зіткнення, характер та локалізацію механічних пошкоджень автомобілів (а.с. 2); поясненнях ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.5, 6, 7, 8, 9, 10); світлинах з місця ДТП (а.с. 29-45), висновку № 143/19 від 05 грудня 2019 року експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження (а.с. 70-78) та частково в поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 3-4).

Як свідчить зміст постанови, суд ретельно проаналізував пояснення учасників ДТП та у взаємозв`язку з даними схеми місця ДТП й іншими доказами у справі обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що вона дотрималась вимог ПДР України, а зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 швидкісного режиму, його виїзд на перехрестя на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора та рух прямо зі смуги, яка передбачає поворот праворуч.

У цьому провадженні безспірно встановлено, що ДТП внаслідок якої спочатку відбулося зіткнення автомобілів «ВАЗ-2107» під керуванням ОСОБА_1 та «Nissan X-Trail», під керуванням водія ОСОБА_2 , сталася на регульованому перехресті вулиць Харківське шосе - Вербицького в м. Києві, за обставин коли автомобіль «ВАЗ-2107», рухаючись по вул. Харківське шосе, здійснював поворот ліворуч на вул. Вербицького, а автомобіль «Nissan X-Trail» рухався по вул. Харківське шосе в зустрічному напрямку прямо. За даними схеми ДТП вул. Харківське шосе має по три смуги руху у кожному напрямку.

Правила проїзду регульованих перехресть регламентовані пунктами 16.5 - 16.10 ПДР України.

Відповідно до положень п. 16.6 ПДР, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Зміст поняття дати дорогу визначений у п. 1.10 ПДР. Так, під вимогою дати дорогу необхідно розуміти вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме пояснень водія ОСОБА_2 , наданих відразу ж після ДТП, він рухався по вулиці Харківське шосе в напрямку Бориспільської траси, не порушуючи швидкісного режиму. На перехресті вулиць Харківське шосе - Вербицького автомобіль «ВАЗ-2107», ігноруючи його попереджувальні знаки (сигнали, моргав) здійснив поворот на вул. Вербицького (їдучи по зустрічному напрямку). Намагався уникнути зіткнення (зміщався праворуч, одночасно сигналізуючи). Дорога слизька. Водійка ВАЗа не відреагувала, відбулося зіткнення.

Більш детальні, але аналогічні за змістом пояснення водій ОСОБА_2 надав і в суді.

За первинними поясненнями ОСОБА_1 від 25 жовтня 2019 року, рухаючись перед перехрестям вул. Харківського шосе з вул. Вербицького, стоячи у лівому крайньому ряді із включеним покажчиком лівого повороту, вона впевнилась, що зустрічний автобус робить маневр направо з перехрестя, почала здійснювати поворот наліво. В цей час автомобіль Ніссан миттєво з`явився на великій швидкості, не застосовуючи гальмування, вдарив її в заднє праве крило. Від цього удару її розвернуло та відкинуло на зустрічну смугу руху на автомобіль Тойота. Винним у ДТП є водій автомобіля Ніссан, який перевищив швидкість та не дав можливості закінчити поворот ліворуч, як це передбачено ПДР.

ОСОБА_1 також звернула увагу на те, що крайня ліва смуга у зустрічному напрямку по Харківському шосе була вільна від автомобілів. У крайній правій смузі рухався автобус, який вона пропустила та переконалась, що за автобусом не рухається жодного транспорту. Удар здійснив саме автомобіль Ніссан в задню праву частину автомобіля ВАЗ. Контакт відбувся у крайній правій смузі для зустрічного автомобіля Ніссан. Автомобіль Ніссан намагався проїхати перехрестя прямо по крайній правій смузі, при цьому у нього не був включений правий поворотник.

В суді ОСОБА_1 надала аналогічні пояснення, підтримала їх і в суді апеляційної інстанції, проте вони є нелогічними та непослідовними. Зокрема, твердження ОСОБА_1 про те, що автомобіль «Nissan X-Trail» виїхав на перехрестя та продовжив рух прямо з крайньої правої смуги, де передбачено лише рух праворуч, не узгоджується з її ж поясненнями, в яких вона зазначила, що пропустила автобус, який повернув праворуч з цієї смуги руху та за ним інших автомобілів не було, тому розпочала поворот.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 можна дійти висновку, що вона взагалі не бачила рух автомобіля «Nissan X-Trail» до моменту контактування з ним автомобіля «ВАЗ-2107».

При цьому в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувала, що чекаючи можливості здійснити на перехресті поворот ліворуч, вона бачили транспортні засоби (не змогла пояснити які саме), які рухались у середній та крайній лівій смузі по вул. Харківське шосе у попутному напрямку, але вважала, що відстань до них значна і вона встигне здійснити свій маневр повороту ліворуч на перехресті.

Між тим така позиція ОСОБА_1 не доводить виконання нею вимог п.п. 16.6 ПДР України, а в даному випадку ДТП сталася саме на регульованому перехресті.

Водночас пояснення водія ОСОБА_2 не спростовані жодним доказом у справі.

Що стосується припущень ОСОБА_1 в частині того, що водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються поясненнями водія ОСОБА_3 , який ще у первинних своїх поясненнях, які підтримав в суді, повідомив, що рухався по вул. Вербицького у бік вул. Харківське шосе. Не доїжджаючи до перехрестя, зупинився на червоне світло світлофора, після чого відчув удар в задню ліву частину автомобіля.

За відсутності даних щодо некоректної роботи світлофорних об`єктів на перехресті вулиць Харківське шосе - Вербицького в м. Києві, якщо для напрямку руху автомобіля ОСОБА_3 горів червоний сигнал світлофора, слід вважати, що водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора.

Із схеми місця ДТП, пояснень водіїв - учасників ДТП убачається, що на момент цієї події покриття проїзної частини було мокре, що об`єктивно пояснює відсутність слідів гальмування автомобіля «Nissan X-Trail», отже в сукупності з іншими доказами пояснення водія ОСОБА_2 про те, що він здійснював гальмування та зміщувався праворуч з метою уникнення зіткнення не викликають сумнівів.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя із значним перевищенням швидкості руху також були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

В цьому аспекті суд обґрунтовано взяв до уваги як пояснення водія ОСОБА_2 , так і висновок № 143/19 від 05 грудня 2019 року експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження судового експерта ОСОБА_6 , який не викликає жодних сумнівів як в цілому, так і в частині розрахунку щодо швидкості руху транспортних засобів на момент зіткнення.

Вказане дослідження було проведено судовим експертом (свідоцтво № 1900 від 18 жовтня 2017 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) за спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» та 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», який має стаж експертної роботи з 2012 року, на підставі вихідних даних, які містяться в матеріалах справи, відповідають фактичним обставинам ДТП та надають можливість їх оцінки експертом з технічної точки зору. Єдина невідповідність, яка була допущена експертом при розрахунках є врахування маси автомобіля «Nissan X-Trail» лише з водієм, бо про наявність на час ДТП в автомобілі трьох пасажирів експерту не було відомо, проте в суді апеляційної інстанції експерт надав розрахунок із врахуванням ваги трьох пасажирів та повідомив, що на момент зіткнення величина швидкості автомобіля «Nissan X-Trail» становила біля 18…19 км/год, автомобіля ВАЗ - біля 28 км/г, тобто пояснення водія автомобіля «Nissan X-Trail» стосовно того, що він перед зіткненням рухався зі швидкістю 50 км/год можуть вважатись технічно спроможними, оскільки перед зіткненням він застосовував гальмування.

Сторона захисту ставить під сумнів висновок експерта в частині визначення швидкості руху автомобіля «Nissan X-Trail», мотивуючи свою позицію характером та локалізацією механічних пошкоджень транспортних засобів, а саме автомобіля «ВАЗ-2107», який має значну деформацію лівого заднього крила і відокремлення заднього правого колеса.

Експерт ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції зазначив, що виходячи із характеру і розташування пошкоджень транспортних засобів, первинно контактували праве заднє крило автомобіля «ВАЗ-2107», тобто місце, де немає додаткових елементів для посилення жорсткості крила та ліва сторона передньої частини автомобіля «Nissan X-Trail», що пояснює значну деформацію крила і не може свідчити про перевищення швидкості руху автомобіля «Nissan X-Trail».

Висновки експерта ОСОБА_6 є технічно обґрунтованими, не спростовані вони стороною захисту під час апеляційного розгляду, тому враховуючи, що в справі достатньо доказів для прийняття остаточного рішення, підстав для призначення судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи не вбачається, як і не вбачається підстав відкинути висновок експерта як недостовірний доказ.

Крім того, слід зазначити, що суд першої інстанції перш за все проаналізував пояснення учасників ДТП у взаємозв`язку з даними, зафіксованими у схемі місця ДТП, протоколі і світлинах, та дійшов висновку, що причиною ДТП є невідповідності дій водія ОСОБА_1 п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, достатньо вмотивувавши свій висновок у судовому рішенні, що не спростовано доводами апеляційної скарги. При цьому саме під час дослідження питання щодо можливого перевищення швидкості руху водієм ОСОБА_2 суд врахував висновок експерта в цій частині, а також взяв до уваги висновок про те, що водій ОСОБА_2 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення, тобто судове рішення ґрунтується не лише на висновках експерта, а на оцінці всіх доказах у справі.

Що стосується доводів сторони захисту про неповноту судового розгляду з огляду на те, що в суді не був допитаний свідок ДТП - ОСОБА_5 , то матеріали справи свідчать, що судом вказаний свідок викликався в судове засідання, але не прибув.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням захисника також здійснювався виклик свідка ОСОБА_5 , який в судове засідання не прибув і забезпечити його явку з урахуванням особливостей провадження в справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості. На стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи указаний свідок не допитувався, отже посилання захисника в апеляційній скарзі на будь-які свідчення цього свідка судом до уваги не приймаються.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 06 грудня 2019 року, всупереч тверджень захисника, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі, які переконливо доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП.

Зважаючи на те, що під час апеляційного перегляду постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року не встановлено правових підстав для її скасування та закриття провадження в справі, як про це просить захисник, апеляційна скарга захисника Тараненко О.О. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Тараненко Олені Олександрівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Тараненко Олени Олександрівни залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко