ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1542/20 Справа № 183/4687/20 Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 51 грн. з конфіскацією тварини-дворової собаки на ім`я Джек породи Московська сторожова.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 , поза межами строку його апеляційного оскарження, звернулася до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на її оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що у встановлений законом строк вона не змогла подати апеляційну скаргу у зв`язку із епідеміологічною ситуацією в Україні, оскільки перебувала на самоізоляції, тому оскаржувану постанову отримала лише 23 листопада 2020 року. При цьому, вказує, що копію постанови їй не надсилалось судом першої інстанції, тому вважає, що процесуальний строк оскарження постанови пропущено із поважних причин, та він підлягає поновленню.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07 жовтня 2020 року було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 за її участю, та цього ж дня винесено оскаржувану постанову.

19 жовтня 2020 року копію постанови було направлено ОСОБА_1 за адресою її мешкання, вказаною нею в протоколі про адміністративне правопорушення.

Між тим, ОСОБА_1 лише 27 листопада 2020 року звернулася до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного нею процесуального строку на оскарження судового рішення, тобто поза межами 10-денного строку оскарження судового рішення, визначеного ст. 294 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що копію постанови суд їй не надсилав, тоді як, з метою дотримання особистої безпеки, вона перебувала на самоізоляції, а тому копію оскаржуваного рішення вона змогла отримати лише 23 листопада 2020 року.

Разом із цим, посилання ОСОБА_1 в клопотанні на поважність причин пропуску строку оскарження постанови суду не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, з постанови видно, що ОСОБА_1 була присутня 07 жовтня 2020 року в судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо неї та їй було, відповідно до вимог закону, роз`яснено порядок і строки оскарження рішення.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що посилання ОСОБА_1 на поважність причин пропуску строку оскарження постанови через наявність епідеміологічної ситуації в Україні, що пов`язано з інфекційним захворюванням COVID-19, само по собі не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року № 641 встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» самоізоляція - перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

З матеріалів справи видно, що вже під час дії карантинних обмежень, ОСОБА_1 приймала участь у розгляді цієї справи в суді першої існстанції, незважаючи на поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Разом із цим, будь-яких обставин, що перешкоджали ОСОБА_1 , яка перебувала 07 жовтня 2020 року в суді, отримати копію постанови, або звернутися із відповідною заявою для її отримання після оголошення оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять та останньою доказів на їх підтвердження не надано.

Отже, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про розгляд справи щодо неї судом першої інстанції, не вжила заходів для отримання постанови та її оскарження в межах 10-денного строку оскарження судового рішення, визначеного ст. 294 КУпАП.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість у визначений ст. 294 КУпАП строк, подати апеляційну скаргу на постанову, проте наданим їй правом не скористалася.

Доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що копію постанови їй не було направлено, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, й спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що ОСОБА_1 в клопотанні не навела жодної об`єктивної обставини, яка перешкоджала їй реалізувати право на апеляційне оскарження постанови в передбачений законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для його поновлення не має.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року, повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко