Справа № 265/7857/20
Провадження № 3/265/3541/20
П О С Т А Н О В А

10 грудня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва Інна Миколаївна, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 51 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29 листопада 2020 року близько 15.37 год. ОСОБА_1 поцупив 6 шоколадок з магазину ТОВ АТБ-Маркет «Продукти 777» по бул. Меотиди,38, Лівобережний район, на суму 212,80 грн., без НДС 170,24 грн., чим скоїв дрібну крадіжку чужого майна, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім іншого, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, зокрема із пояснень ОСОБА_1 , він зайшов до магазина АТБ по бул. Меотиди, 38, направився у відділ кондитерських виробів, де з прилавка взяв шість шоколадок та поклав їх в нагрудний карман куртки та направився до виходу, але на виході був зупинений співробітниками охорони.

Аналогічні пояснення надані і співробітником магазину «АТБ-маркет» ОСОБА_2 відповідно до яких, ОСОБА_1 таємно, шляхом вільного доступу, намагався викрасти в магазині шоколад.

Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 15 КК замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку та грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Відповідно до положень кримінального закону крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особа повністю реалізувала умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому навіть початкову реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

При цьому докладне визначення цього моменту в кожному конкретному випадку залежить від характеру майна, навколишньої обстановки щодо вчинення крадіжки, наявності реальної можливості у винного використати майно на власний розсуд.

Проаналізувавши матеріали справи суд, дійшов висновку, що ОСОБА_1 фактично вчинив замах на дрібне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто в його діях наявний склад незакінченого правопорушення (дрібна крадіжка), оскільки ОСОБА_1 після вчинення крадіжки, направився до виходу із магазину, але був затриманий працівниками охорони, а тому, за встановлених обставин справи, а тому він не мав можливість незаконно розпорядитися викраденими кондитерськими виробами, а саме спожити, викинути, знищити, віддати іншій особі тощо.

Водночас, відповідальність за ст. 51 КУпАП передбачена за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять загальної норми, яка б передбачала стадії адміністративного правопорушення та встановлювала загальну відповідальність за незакінчене адміністративне правопорушення. Відповідальність за незакінчене адміністративне правопорушення встановлена лише за окремі, спеціальні види адміністративних правопорушень, до яких дрібне викрадення чужого майна не відноситься.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок відсутності доведеності у суді складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , провадження по адміністративній справі за ст. 51 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 51ч.1, 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити.

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 51 ч. 1 КУпАП відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області, протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Суддя Міхєєва І.М.