Єдиний унікальний номер судової справи 490/6895/20
Номер провадження 33/812/401/20 Головуючий у місцевому суді: Медюк С.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - Бєлової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Бєлової Родіки Володимирівни на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, який працює інженером Контрольно-вимірювальних виробів та автоматики Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог Сервис», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 01 жовтня 2020 року о 09 год.08 хв., керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на а/д М-05 «Київ - Одеса» 450 км. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810 ARСЕ- 0273. Тест за №2747 з результатом 0.49 проміле. Своїми діями водій порушив вимоги пп.а п.2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді, захисник ОСОБА_1 Бєлова Р.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2020 року, та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Захисник Бєлова Р.В. зазначала, що водій ОСОБА_1 01 жовтня 2020 року не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не був згодний з результатами технічного приладу алкотестера «Драгер», а співробітники поліції проводили огляд на стан сп`яніння у невідомому приміщені.

Вказувала на те, що свідки, які зазначені в протоколі, не були присутні ані під час керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ані під час обстеження.

При цьому, поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 ARСЕ-0273, а також на його вимогу не надав йому свідоцтво про державну реєстрацію вказаного засобу та свідоцтво про його повірку. Цих матеріалів не було надано і до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 складає 0.49 %. Між тим одиницею вимірювання алкоголю в крові є проміле.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Бєлової Р.В., перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону України, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Відповідно до пп.а п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п.7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ДПР18 №543833 від 01 жовтня 2020 року, водій ОСОБА_1 01 жовтня 2020 року о 09 год. 08 хв. керував транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Toyota Camry 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автошлях М-05 «Київ - Одеса» 450 км в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 ARСЕ-0273. Результат тесту склав 0.49 проміле, тест за №2747.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що 01 жовтня 2020 року вони були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при складані матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Toyota Camry 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Результат тесту показав 0.49 проміле.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки не були присутні під час проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються відеозаписом працівників поліції.

З огляду на наведене, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.а п.2.9 Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження про те, що ОСОБА_1 був незгодний з результатами тесту зафіксованими за допомогою спеціального технічного засобу Газоаналізатора Drager Alcotest 6810, не відповідають дійсності, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом працівників поліції, з якого чітко вбачається, що водію роз`яснено право, у разі незгоди з результатами тесту на стан сп`яніння, пройти огляд у медичному закладі, на що водій відмовився та погодився з результатом тесту.

Крім того, про незгоду з результатом тесту ОСОБА_1 не зазначив і у протоколі про адміністративне правопорушення, який підписав без заперечень та зауважень.

Посилання захисника ОСОБА_1 Бєлової Р.В. в апеляційній скарзі на те, що технічний прилад Drager Alcotest 6810 ARСЕ-0273 був калібрований майже за рік до огляду, а тому покази даного приладу не можуть бути доказом знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу та є безпідставним, оскільки міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» від 13 жовтня 2016 року №1747, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547, і становить один рік.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», від 05 червня 2014 року, який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Як вбачається з роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810 ARСЕ-0273, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування приладу проводилось 22 жовтня 2019 року. Водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 01 жовтня 2020 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування зазначеного технічного приладу, а відтак висновки захисника Бєлової Р.В. щодо строків калібрування приладу Drager Alcotest 6810 ARСЕ-0273 є хибними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Окрім того, як вбачається із роздруківки результату огляду приладу Drager Alcotest 6810 у ньому міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній погодився із результатом проведеного огляду.

Таким чином відсутні підстави для визнання результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 недійними.

До початку розгляду справи по суті, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Белова Р.В. вимоги апеляційної скарги уточнили та просили скасувати постанову районного суду та прийняти нову, якою на підставі ч.1 ст.21 КУпАП особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , звільнити від адміністративної відповідальності та матеріали про адміністративне правопорушення передати на розгляд трудового колективу ТОВ «Сварог Сервис» для застосування заходів громадського впливу та на підставі ч.2 ст.284 КУпАП справу про адміністративне правопорушення закрити.

Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Окрім того, звернуто увагу на той факт, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи, на його утримання перебувають двоє дітей, батьки пенсійного віку, він працює та його функціональні обов`язки безпосередньо пов`язані з керуванням транспортним засобом, а позбавлення його права керування транспортними засобами буде занадто суворим заходом впливу.

Так, відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За правилами ч.1 ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Отже, застосування до правопорушника положень ст.21 КУпАП є правом, а не обов`язком органу (посадової особи), уповноваженого вирішувати справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання ТОВ «Сварог Сервис» та додані до нього документи, апеляційним судом не встановлено доцільності застосування такого заходу громадського впливу під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, незважаючи на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду щиро розкаявся у вчиненому, за місцем роботи позитивно характеризується, раніше Правил дорожнього руху України не порушував (протилежного судом не встановлено), однак, ураховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння (при цьому, стан сп`яніння в судовому засіданні апеляційної інстанції останнім не заперечувався), усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, однак проігнорував цю заборону, а також зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд не вбачає підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього на розгляд трудового колективу та застосування до останнього заходу громадського впливу.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні ТОВ «Сварог Сервис» та в ході апеляційного розгляду справи обставини, а саме - повне визнання вини та щире каяття, наявність у ОСОБА_1 на утриманні батьків пенсійного віку та двох дітей, його позитивна характеристики з місця роботи, хоча і мають місце, але не можуть слугувати підставою для передачі даних матеріалів справи на розгляд трудового, оскільки ОСОБА_1 цілком свідомо сів за кермо транспортного засобу після вживання алкогольних напоїв. Слід також вказати, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 01 жовтня 2020 року останній також цілком свідомо надав працівнику поліції інформацію про те, що він працює підприємцем ФОП « ОСОБА_4 », хоча, як вбачається з довідки ТОВ «Сварог Сервис», яка підписана директором товариства, ОСОБА_1 на роботу інженером прийнятий ще з 15 серпня 2019 року.

До того ж, надане до суду клопотання ТОВ «Сварог Сервис» про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу ТОВ «Сварог Сервіс» та інші надані суду документи не містять будь-яких даних про те, яким чином даний трудовий колектив буде реалізовувати громадський вплив на ОСОБА_1 та які зобов`язання бере на себе вказаний колектив для здійснення заходів виховного впливу, спрямованих на недопущення вчинення останнім нових правопорушень.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для передачі матеріалів на розгляд трудового колективу з огляду на характер та суспільну небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пп.а п.2.9 Правил дорожнього руху України, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стосовно процесуальних порушень судом першої інстанції, про які зазначено в апеляційній скарзі, то апеляційний суд виходить з того, що процесуальні права ОСОБА_1 , в тому числі права на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Тобто, при перегляді постанови суду першої інстанції в апеляційному суді останньому була надана можливість в повному обсязі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та скористатися ними.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в межах її оскарження, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Бєлової Родіки Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова