ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/138/20 Справа № 705/5309/19 Головуючий по 1 інстанції Коваль А. Б.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/5309/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 02.11.2019 о 10 годині 10 хвилин в с.Текуча, Уманського району по вул. Праці, 3, керував мотоблоком «Зубр» НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на приладі «Drager» в присутності двох свідків, показник приладу 2,15‰ (проміле).

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати її, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він не керував транспортним засобом, ніхто йому не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, жодних свідків не було, та в його пристуності адміністративні матеріали не складалися. Вказує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився не сертифікованим приладом, в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння і відеозапис з нагрудних камер поліцейського. Зазначає, що мотоблок не є транспортним засобом, та місцевим судом порушено право на захист, оскільки розглянуто справу за його відсутності, і без виклику в судове засідання свідків у справі.

Заслухавши думку захисника Цімохи Р.Р., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки апелянт не був присутній під час розгляду справи місцевим судом і копію оскаржуваної постанови отримав лише 21.02.2020, а подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок міськрайонного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065929 від 02.11.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 02.11.2019 о 10 годині 10 хвилин в с.Текуча, Уманського району по вул. Праці, 3, керував мотоблоком «Зубр» НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на приладі «Drager» в присутності двох свідків, показник приладу 2,15‰ (проміле).(а.с. 1);

- даними тесту № 3807 відповідно до якого результат позитивний 2,15 ‰ проміле ( а.с. 2);

- даними акту огляду на стан сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» № 6810, результат тесту - 2,15‰ проміле (а.с. 4);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких вони були зупинені працівниками поліції, та в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», покази якого були 2,15‰ проміле (а.с. 3).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Апелянт вказує про те, що огляд на стан сп`яніння проводився несертифікорваним приладом, однак на підтвердження своїх доводів не надає жодних належних та допустимих докізав.

Також ОСОБА_1 , відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак матеріали справи не містять даних про те, що апелянт не був згідний з результатами огляду та наполягав на його проведенні в медичному закладі.

Крім того, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно зазначив про те, що він випив 100 грам горілки, після чого керував мотоблоком «Зубр», та в присутності двох свідків продув прилад «Drager», покази якого були 2,15‰ проміле, а тому його доводи про те, що він не керував транспортним засобом, йому ніхто не пропонував пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння, та в його пристуності адміністративні матеріали не складалися є нестроможними та спростовуються вказаним протоколом.

Також, протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний ОСОБА_1 , в ньому зазначено свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , письмові покази яких містяться в матеріалах справи, а тому доводи апелянта про відсутність свідків під час складання адміністративних матеріалів є неприйнятними.

В матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння (а.с. 4), а тому доводи апелянта про його відсутність є необґрунтованими.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і КУпАП не містять обов`язкової вимоги про приєднання до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер поліцейського, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Апелянт вказує, що засіб, яким він керував, не є транспортним засобом. Однак відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття "транспортні засоби", зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч.7 ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Як зазначено в п.1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що ОСОБА_1 керував саме транспортирним засобом, в розумінні п.1.10 ПДР України, а тому його доводи в цій частині є необґрунтованими.

Також, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції приймав участь його захисник Цімоха Р.Р., сам же ж ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи, не виявив бажання з`явитися в судове засідання, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого міськрайонним судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка