Справа № 642/5588/20
Провадження № 3/642/2156/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Експрес», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 КУпАП,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 217803 від 16.10.2020, 16.10.2020 року о 09.40 год. водій ОСОБА_1 03.08.1962 в м. Харків, вул. Чеботарська, 27, керуючи т.з. I-VAN Ао7А1-30 д.н.з. НОМЕР_1 здійснював міське перевезення пасажирів за маршруті № 61Е ст.м. Центральний ринок вул. Новий Побут в кількості 27 (двадцять сім) пасажирів, що перевищує кількість місць для сидіння, що становить 21 (двадцять одне) місце встановленого технічним паспортом, чим порушив п.п.2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.20 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Бочарова Л.І. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вказуючи, що матеріали не містить документів, якими було б визначена кількість місць для сидіння, яка дозволена, у даному транспортному засобі; вважає докази, надані до матеріалу, недопустимими; відсутнє посилання на НПА, у тому числі на рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яким би на території Харківської області та безпосередньо м. Харкова заборонялися регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському сполученні. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому не є суб`єктом вчинення даного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Із змісту положень ч.ч. 1, 3-4 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-III від 06.04.2000 вбачається, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»,на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці),на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному(трамвай, тролейбус),залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Положеннями п.п. 1 п. 15 вищезазначеної постанови, На території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, забороняються:

1) регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, про які поінформовано не менше ніж за два дні органи Національної поліції

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

В ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» викладено визначення понять: регулярні пасажирські перевезення - це перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами договірних сторін у разі міжнародних перевезень; автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Як вбачається зі змісту Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, заборона, що передбачена підпунктом 2 пункту 11 Постанови була встановлена виключно для «Перевізників» (суб`єктів господарювання), а відтак, виключно «Перевізники» (суб`єкти господарювання) можуть нести відповідальність за порушення заборон, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року.

Поняття суб`єкта господарювання надане у ст. 55 Господарського кодексу України (далі ГК України), згідно якої суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України Суб`єктами господарювання є в Україні є: господарські організації (тобто юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до ГК України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку), а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, поняття «водій» та «перевізник» в силу закону не є тотожними.

Відтак ОСОБА_1 є працівником ТОВ «ЕКСПРЕС», де працює на посаді водія, а тому не є суб`єктом правопорушення, тобто перевізником, оскільки з протоколу та матеріалів, які до нього додані, не вбачається, що він є фізичною особою або юридичною особою, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами, а що свідчить про відсутність в його діях порушення п. 11 п.п. 2 та п. 15 п.п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя