Справа № 443/1663/19
Провадження № 23-з/811/407/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання Жидачівського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції Львівського апеляційного суду,

в с т а н о в и в :

10 березня 2020 року до Львівського апеляційного суду надійшло подання Жидачівського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції Львівського апеляційного суду, у зв`язку із неможливістю утворити склад суду для судового розгляду.

Із подання вбачається, що в Жидачівському районному суді Львівської області штатна чисельність складає 4 судді, посади вакантні

Ознайомившись з матеріалами справи та перевіривши доводи подання, вважаю, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею першою КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Частиною першою ст. 55 Конституції України передбачено право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце ущемлення прав та свобод.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачений порядок направлення справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються місцевими загальними судами (суддями), з одного суду до іншого, зокрема, у випадку неможливості розгляду такої справи у відповідному суді.

Єдиною нормою, яка вказує на можливість вирішення питання направлення справ про адміністративні правопорушення, з одного суду до іншого є ч. 3 ст. 257 КУпАП, яка передбачає, що у разі вчинення корупційного правопорушення службовою особою, яка працює в апараті суду, протокол разом з іншими матеріалами надсилаються до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Отже на даний час у КУпАП існує прогалина щодо процедури розгляду судом вищої інстанції (апеляційним судом) питання направлення справ про адміністративні правопорушення, з одного суду до іншого, для усунення якої потрібно законодавче врегулювання.

Способом ж подолання даної прогалини є можливість застосування правових інструментів, які дозволять в процесі правозастосування вирішити це питання за допомогою аналогії закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Апеляційним судом встановлено, що у Жидачівському районному суді Львівської області не має судді, який міг би розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП оскільки усі чотири посади суддів вакантні, а тому утворити склад суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в Жидачівському районному суді Львівської області неможливо.

Враховуючи вищевикладене, з метою усунення перешкод для реалізації права особи на справедливий суд та доступ до правосуддя, керуючись принципом верховенства права, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, задовольнити подання Жидачівського районного суду Львівської області та направити матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП для розгляду до Миколаївського районного суду Львівської області.

Керуючись ст.ст. 1, 2, ч.3 ст. 257 КУпАП, ст. 55 Конституції України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Подання Жидачівського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року про направлення до іншого суду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП направити на розгляд Миколаївського районного суду Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя І.О. Стельмах