Справа № 583/4014/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Охтирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020 до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №398622 від 21.10.2020 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 21.10.2020 о 17-00 год. в м. Охтирка по вул. Грабовського, 25 знаходився без документів, що посвідчують особу, чим порушив постанову Кабінету Міністрів № 641 п.п.2 п.10 зі змінами від 13.10.2020 № 956, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому причини неявки до суду ОСОБА_1 не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не находило.

В даному випадку судом вжито усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак останній в засідання не з`явився.

Слід зауважити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою, в даному випадку справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення до таких не відноситься, тому вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , при цьому права останнього не порушуються, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку про їх відповідність практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розцінюється як спосіб уникнути відповідальності.

Перевіривши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 398622 від 21.10.2020 та додані до нього матеріали у вигляді письмових пояснень ОСОБА_1 , вважаю, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення наступає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За своєю юридичною конструкцією диспозиція частини 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тому серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є наведення конкретного нормативно правового акту, який покладає певні обов`язки на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності і яких така особа не дотрималася, порушивши таким чином законодавчі приписи.

Одним із таких нормативно - правових актів, який містить забороняючи приписи є постанова Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно п.п.2 п.10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

За змістом п.1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» до превентивних заходів, які може застосовувати поліція відноситься перевірка документів особи.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» визначені конкретні випадки, за яких поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

До таких випадків названа законодавча норма відносить такі: якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншими чином неможливо: якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення, як і в інших матеріалах адміністративної справи не наведені підстави, передбачені ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», які б надавали право поліцейському здійснювати перевірку документів ОСОБА_1 .

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до ст. 237 п.1, ст. 284 ч.1 п.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИЛА:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко