ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Коровайка О.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мінкіна О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 08.08.2020 р. о 15:28 годині в с. Іванівка, Білозерського району, кооператив «Мрія», керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що постанова районного суду є незаконною, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи та належним чином не дослідив докази на підтвердження його вини. Зазначає, що покази співробітника поліції, як і відеозапис з його нагрудної камери, не можуть бути прийняті судом в якості доказу. Вказує, що в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керував, оскільки після того, як машину було витягнуто з узбіччя, вона тривалий час не заводилась. Зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, при цьому направлення на медичний огляд в матеріалах справи відсутнє, як і дані про вилучення посвідчення водія та відсторонення від керування транспортним засобом, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в тверезому стані. Просить постанову міського суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що алкогольні напої ОСОБА_1 не вживав та транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, оскільки після того, як машину було витягнуто з узбіччя, вона тривалий час не заводилась, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки однією з підстав для відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у вказаний період часу вживав заспокійливу алкогольну настоянку та транспортував свій автомобіль на незначну відстань.

До того ж, з відеозапису відео реєстратора поліцейського, наявного в матеріалах справи, вбачається що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху, а коли співробітники поліції під`їхали до нього, то автомобіль ще знаходився у заведеному стані.

Крім того, в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як із застосуванням приладу «Драгер» так і в медичному закладі. Ставити під сумнів зазначені покази вказаних свідків у суду не має.

Не є обґрунтованими доводи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобіля після складання протоколу щодо нього та вилучення посвідчення водія, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, особу не мали відсторонити від керування транспортним засобом за наявності підстав вважати, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до вимог п.2.5 ПДР України. Факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не доводився та не фіксувався, оскільки особа відмовилась від проходження такого огляду. Вимоги вказаної норми поширюються лише на осіб, відносно яких встановлено та доведено факт керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. З підстав лише відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння у працівників поліції не було законних підстав відсторонювати особу від керування.

Посилання апеляційної скарги на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не спростовують факту відмови останнього від проходження такого огляду та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неналежність як доказів показань співробітника поліції та відеозапису з його нагрудної камери не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Посилання апеляційної скарги на рішення Верховного Суду, не можуть бути враховані при розгляді справи апеляційним судом, оскільки суті даної справи не стосуються.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги захисника не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мінкіна О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Коровайко