33/804/677/20
Суддя 1-ої інстанції Шатілова Л.Г.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ст. 122-4, ст. 124 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2020 р. о 16-30 год. в Донецькій області в Центральному районі м. Маріуполя, по пр. Миру, в р-ні ринку «Славутич» водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДПТ транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

Він же 15.10.2020 р. о 16-30 год. в Донецькій області в Центральному районі м. Маріуполя, по пр. Миру, в р-ні ринку «Славутич», керуючи транспортним засобом ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , став учасником ДТП, місце якої залишив. Для встановлення особи водія та транспортного засобу проводились розшукові заходи. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.10а Правил дорожнього руху, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що його не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно нього. Звертає увагу, що він не керував транспортним засобом під час інкримінуємих подій. Вказує, що постанова про адміністративні правопорушення містить неточну інформацію, адже його ім`я по-батькові в постанові вказано неправильно. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

ОСОБА_1 подав до суду пояснення, які за змістом є доповненням до його апеляційної скарги, в яких він зазначає, що жодний доказ прямо не вказує на те, що саме він був учасником ДТП, що мала місце 15.10.2020 року за участю ОСОБА_3 . Вказує, що з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що сам ОСОБА_3 залишив місце ДТП. Зауважує, що на його думку працівники поліції при складанні адміністративних матеріалів вписали його правопорушником, оскільки раніше він притягався до адміністративної відповідальності, однак за рішенням суду його визнано невинуватим. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Факт вчинення адміністративних правопорушень та винність ОСОБА_1 у їх вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 402577 від 26 жовтня 2020 року (а.с. 2);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 402578 від 26 жовтня 2020 року (а.с. 18);

- повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення на 10-00 год. 26.10.2020 року, яке згідно інформації з офіційного веб-сайту «Укрпочта» було отримано ОСОБА_1 23.10.2020 року (а.с. 5-6);

- заявою ОСОБА_3 , в якій він просить притягнути до відповідальності за ст. 124 КУпАП особу, яка вчинила ДТП з його автомобілем (а.с. 7);

- поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких він рухався в напрямку вул. Купріна зі швидкістю 30 км/г; зупинився на сигнал світлофору, після чого відчув сильний поштовх в задню частину транспортного засобу яким він керував, після зіткнення він вийшов з автомобіля та побачив що з його транспортним засобом зіткнувся транспортний засіб ВАЗ 21033 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 (зі слів останнього); оскільки він визнав свою провину, вони вирішили скласти «Європротокол», однак після того як вони від`їхали з місця ДТП до СТО для оцінки вартості ремонту транспортного засобу, водій ВАЗ 21033 відмовився від відшкодування заподіяних збитків та від складання «Європротоколу» (а.с. 8);

- обліковою карткою приватного АМТ, згідно якої автомобіль ВАЗ 21033 належить ОСОБА_2 (а.с. 11)

- витягом з адмінпрактики, яким встановлено особу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12)

- фотографіями з місця ДТП 15.10.2020 року за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 15).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У відповідності до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

П. 2. 10а Правил дорожнього руху встанволює імперативний обов`язок водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Дії ОСОБА_1 , які виявились в порушенні ним вищевказаних норм ПДР перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 без участі останнього, зазначаю наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після скоєння ДТП не залишився на місці вчинення правопорушення, тож працівниками поліції він додатково розшукувався. В процесі його розшуку працівники поліції перевірили базу адмінпрактики, в якій ОСОБА_1 був наявний у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності раніше. В даних, наявних в базі адмінпрактики фігурує адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_2 . Саме на цю адресу судом було направлено судові повістки. Крім того, працівники поліції запрошували ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції для складання матеріалів про адміністративне правопорушення, однак, отримавши запрошення, ОСОБА_1 не скористався своїм диспозитивним правом брати участь під час розгляду справи. За таких підстав ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про хід розгляду справи, та прийняти в ньому участь, однак він не реалізував дане право. Таким чином дані доводи є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є безпідставними, адже спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , який зазначив, що саме ОСОБА_1 вчинив ДТП.

Наявність описки в написанні по батькові правопорушника, а саме: ОСОБА_5 , замість ОСОБА_6 , як зазначено в паспорті ОСОБА_1 , не є підставною для скасування оскаржуваного рішення, адже дана описка не є такою, що суттєво впливає на законність постанови суду. Крім того, на момент розгляду даної справи судом першої інстанції матеріали справи не містили копії паспорта правопорушника.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В адміністративно-деліктному праві принцип змагальності породжує право особи на пред`явлення своїх доказів на противагу тим доказам, які надані органом, який складав матеріали про адміністративне правопорушення. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляв клопотання про допит свідків, однак не забезпечив їх явки до зали суду, апеляційний суд позбавлений можливості вжити заходів для забезпечення їх присутності під час апеляційного розгляду, оскільки такими діями суд порушить принцип змагальності. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сторона захисту не була позбавлена можливості ініціювати допит свідків шляхом забезпечення їх присутності під час апеляційного розгляду, для подальшого їх допиту в суді апеляційної інстанції. Разом з тим, сторона захисту не скористалася принципом змагальності та не забезпечила участь свідків для надання доказів під час апеляційного розгляду.

Доводи ОСОБА_1 в частині того, що ОСОБА_3 покинув місце ДТП і тому має нести відповідальність за ст. 122-4 КУпАП не є предметом розгляду в даній справі, адже в рамках даної справи розглядаються матеріали щодо вчинення адміністративних правопорушень виключно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо того, що матеріали справи не містять повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка є безпідставними, оскільки після висловлення наміру складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка (європротокола) та від`їхавши від місця ДТП, ОСОБА_1 змінив свою думку та зник з місця ДТП.

Наявні в справі докази не мають протиріч, повністю узгоджуються між собою та всебічно переконують стороннього спостерігача в тому, що саме ОСОБА_1 був учасником ДТП, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Сукупність наявних в справі доказів доводить вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо незаконності дій поліцейських при складанні адміністративних матеріалів, слід звернути увагу на наступне. Ані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не надав жодних доказів щодо оскарження протизаконних дій працівників поліції, які на його думку мали місце під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а отже є безпідставними.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчинених правопорушень, їх наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2020 року відносно ОСОБА_4 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова