Справа № 646/7625/20
№ провадження 3/646/2552/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.20 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Блага І.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 067451, 12.12.2020 року о 10-15 год. ОСОБА_1 за адресою: м.Харків, вул.Привокзальна, 1-Б, перебуваючи в магазині, здійснювала продаж товару покупцям у захисній масці, яка не повністю прикривала ніс та частину обличчя, чим порушила карантинні обмеження, встановлені Кабінетом міністрів України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій заперечувала факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила про перебування на робочому місці у вдягнутій захисній масці та просила проводити судове засідання за її відсутності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року у справі № 560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюється відповідні правила поведінки та приписів якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення від серії ВАБ № 067451 від 12.12.2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги КМУ.

При цьому, у протоколі не конкретизовано, які саме вимоги КМУ порушила особа, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не зазначено суть адміністративного правопорушення.

Суд, розглядаючи вказану справу на конституційних засадах рівності та змагальності, керуючись вказаною вище практикою Європейського суду з прав людини, позбавлений можливості виходити за межі обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та за власною ініціативою змінювати дані щодо суті адміністративного правопорушення та кваліфікації дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема за власною ініціативою визначати акти чинного законодавства, які могли бути порушені ОСОБА_1 .

Крім того, адміністративний матеріал не містять жодного доказу на підтвердження існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не зафіксована вказана в ньому подія.

Так, суду не було надано протоколи допиту свідків або відеодокази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові у справі № 338/1/17, згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких обставин, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки її вину не доведено належним чином.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя І.С. Блага