ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2020 Справа №607/2761/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Тернопільським відділом поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 544288 від 07 лютого 2020 року, ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених Сімейним Кодексом України обов`язків, щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого 04.02.2020 року, останній вчинив дрібне хуліганство, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме: висловлювався нецензурною лайкою в сторону малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вдарив його в область шиї та ліве око, однак не досягнувши 16-ти років, до адміністративної відповідальності притягується батько ОСОБА_1 . Дана подія трапилася на території ТЗОШ №17 по вул. Протасевича, 6а, м. Тернопіль.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, пояснивши, що він жодним чином не ухиляється від виховання свого сина.

Згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП, адміністративна відповідальність, передбачена цією статтею настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає в: 1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Так, законом України "Про охорону дитинства" визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якого батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Однак, як вбачається із матеріалів адміністративної справи, в ній не має жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 якимось чином ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, щодо виховання дітей.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги те, що факт ухилення від виконання обов`язків, щодо виховання дитини не доведений, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із чим його слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в даній справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 184, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Позняк