Справа № 761/2599/20
Провадження № 3/761/1590/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у м.Києві ДПП НПУ, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого, не є особою, звільненою від сплати судового збору,

за ч.3 ст. 126 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 18.01.2020 року, ОСОБА_1 18.01.2020 р. о 12 год. 35 хв. в м.Києві по вул. О.Теліги, 59, керував автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , будучи особою, відносно якої встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Фортечного ВДВС м.Кропивницький від 23.03.2018 р., тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснив, що у нього перед колишньою дружиною заборгованості по аліментах не існувала, фактично його дружина виїхала за кордон з дитиною до Італії, будь-яких претензій до нього не мала. Лише 18 січня 2020 р. при зупиненні автомобіля працівниками поліції йому стало відомо про існування постанови державного виконавця, яка його обмежує у праві керування, яку він не отримував і ознайомлений із нею не був, тобто не мав умислу на порушення заборони. Для усунення вказаної ситуації його колишня дружина подала державному виконавцю заяву про відсутність до нього претензій, після чого було закрито вказане виконавче провадження, а відносно нього скасовано заборону, що підтверджується відповідними копіями документів.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дані ним в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 18.01.2020 року та інші матеріали справи у їх сукупності, а також долучені ОСОБА_1 документи, приходить до наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2020 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Так, згідно ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, наявність адміністративного правопорушення з погляду його складу може бути проаналізоване у такий спосіб, структура цього складу містить:

1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення);

2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил);

3) суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу (є ставленням особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, у той же час досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , який добросовісно здійснював свої обов`язки по сплаті аліментів та не ухилявся, не було відомо про існування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, та таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подано протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Трубніков