ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 Справа №607/19592/20

Провадження № 3/607/7099/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №017329, громадянин ОСОБА_1 , 09 жовтня 2020 року о 12 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е керуючи автомобілем «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди місце події залишив.

ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, однак про розгляд відповідної справи був повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Захисник адвокат Муж В.В. в судовому засіданні заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та просить провадження в цій справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 транспортним засобом «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 09 жовтня 2020 року не керував, оскільки з 09 по 30 жовтня 2020 року перебував в першому відділі Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні (надалі - ТОККПНЛ) на лікуванні, що підтверджується довідкою ТОККПНЛ від 30 жовтня 2020 року.

Суд, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Муж В.В., дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Так, відповідно до ст.122-4 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п. 1.10 ПДР України, водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі

В якості доказів, на підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу серії ДПР18 №017329 долучено: схему місця ДТП від 09 жовтня 2020 року; письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 09 жовтня 2020 року, з яких вбачається, що він був очевидцем факту наїзду автомобілем Шевроле на автомобіль Опель, після чого водій автомобіля Шевроле поїхав з місця події, водій автомобіля Шевроле, на його думку, був у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння; письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 09 жовтня 2020 року, згідно яких того ж дня він о 12 год. знаходився в автомобілі Опель на паркові за адресою: вул. 15 Квітня, 1Е та відчув удар в задню частину автомобіля, вийшовши з машини побачив транспортний засіб Шевроле, розміщений задньою стороною до його автомобіля, в ній знаходився водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, який в подальшому залишив місце ДТП; електронний рапорт інспектора Хом`яка Р.М. від 09 жовтня 2020 року; рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області Тернового В. від 09 жовтня 2020 року; протокол огляду транспортного засобу «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 04 квітня 2020 року, згідно якого у вказаному автомобілі виявлено такі пошкодження: відсутній задній бампер, потертість та пошкодження на задній лівій арці, потертість та пошкодження на передньому бампері; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017328 від 04 листопада 2020 року, про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Дослідивши зазначені докази, суд встановив, що у них відсутні відомості, які б вказували, що 09 жовтня 2020 року о 12 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е автомобілем «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 і саме він допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, після якої він залишив місце пригоди.

Водночас, згідно довідки ТОККПНЛ від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у вказаному закладі в період з 09 по 30 жовтня 2020 року, а отже не міг у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час, керувати транспортним засобом «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122-4, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. В. Делікатна