Провадження № 3-зв/643/3/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву про самовідвід судді Московського районного суду м.Харкова Крівцова Дмитра Анатолійовича від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

В С Т А Н О В И В :

Справа про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП надійшла на розгляд до Московського районного суду м.Харкова.

Автоматизованою системою документообігу Московського районного суду м.Харкова, суддею для розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, було визначено ОСОБА_2

04.12.2020 року суддею Крівцовим Д.А. було подано заяву про самовідвід у вказаній справі, так як правопорушником у справі про адміністративне правопорушення є ОСОБА_1 , який є його батьком. А тому, з метою запобігання сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючого судді Крівцова Д.А., вважає за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши зміст заяви про самовідвід, приходжу до висновку, що заява судді Крівцова Д.А. підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України мають відповідні статті, що регулюють порядок та підстави відводу (самовідводу) судді, а тому при розгляді даної зави про самовідвід слід застосувати аналогію права.

У відповідності до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадження:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven i Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Отже вважаю, що викладені в заяві про самовідвід обставини є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Московського районного суду м.Харкова Крівцова Дмитра Анатолійовича про самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Довготько