ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3375/20 Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження №33/807/821/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Харченко Р.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Харченко Р.В. на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 10 серпня 2020 року о 23-24 годині ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubushi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Запоріжжя по пр.Ювілейному 20 Г, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко Р.В. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи матеріали справи, невірно застосував норми матеріального права.

Так, водій повідомляє патрульному, що відмовляється проходити текст на місці. Однак, категоричної відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі водій не висловив.

Свідки, залучені для процедури складання протоколу, у своїх поясненнях надали аналогічні (шаблонні) відомості про те, що водій відмовся проходити тест на місці у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в Україні. Окрім того, свідки не підтвердили факт відмови водія пройти медичний огляд в медичному закладі.

Інспектор поліції порушив порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановлений статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом №1452/735 від 09 листопада 2015 року Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Суду не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме доказів про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (відмовився від медичного огляду у медичному закладі).

Крім того, апелянт зазначає, що по відношенню до дій водія неможливо застосувати ст.130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року, оскільки вона скасована Законом № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст.130 КУпАП в редакції Закону №720-ІХ, який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року. За фактом, внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки, відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01 липня 2020 року та відновлення 03 липня 2020 року.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час судового засідання, клопотань про відкладення розгляду провадження не подавав. Зі слів захисника - адвоката Харченко Р.В., Філімоненко М.С. не бажає брати участь у розгляді апеляційної скарги, оскільки проживає у Київській області.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Харченко Р.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№031922 від 11 серпня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом Mitsubushi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На пропозицію поліцейських від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; актом огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 серпня 2020 року в КНП «ОКЗЗНПД`ЗОР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11 серпня 2020 року, якими підтверджується те, що поліцейським ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager», проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції ОСОБА_6 в якому зафіксовано, що під час несення служби з 20-00 години 10 серпня 2020 року по 08-00 11 серпня 2020 року з ОГП на забезпечення БДР у складі екіпажу 701 « ОСОБА_7 » спільно зі ст. лейтенантом поліції Кухтиком І.Т.на території Хортицького району в м.Запоріжжі. Під час патрулювання на перехресті вул. Героїв 93 бригади та проспекту Ювілейний був зупинений автомобіль Mitsubushi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ПДР, а саме: проїзд регульованого перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, за що було винесено постанову серії ЕАМ2598803 по ч.2 ст.122 КУпАП. Під час ознайомлення з постановою у вищевказаного водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на що останній відмовився в присутності двох свідків. На водія був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№031922 по ч.1 ст. 130 КУпАП п.п. 2.5 ПДР України. Вилучено водійське посвідчення НОМЕР_2 , видано ТД ПК313785. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водію.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

В своїй постанові суд першої інстанції надав відповіді на всі доводи сторони захисту.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі, є непереконливими та спростовуються вищевказаним відеозаписом, з якого вбачається, що працівник патрульної поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, від чого останній відмовився, посилаючись на карантин. Після чого поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, розташованому в м.Запоріжжя по вул.Сєдова, на що ОСОБА_1 прямої відповіді не надає та пропонує самостійно направитись до лікарні на таксі. Проїхати до медичного закладу у супроводі працівників поліції останній відмовився, висуваючи умови проведення огляду, які законом не передбачені, в т.ч. запропонував, щоб огляд пройшла його дружина. На чергове запитання поліцейського, ОСОБА_8 відмовляється від проходження огляду в медичному закладі, після чого поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення. Протягом всієї процедури присутні двоє свідків.

Те, що свідки, які вказані у протоколі, надали аналогічні пояснення про те, що ОСОБА_8 відмовся проходити тест на місці у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в Україні, але не вказали на факт відмови останнього пройти огляд в медичному закладі, жодним чином не спростовують висновків суду.

Пояснення свідків узгоджуються з іншими доказами в справі, в т.ч. з відеозаписом, долученим до протоколу.

Як зазначено вище, вказаним записом підтверджується те, що поведінка ОСОБА_8 свідчила про відмову останнього пройти огляд на стан сп`яніння, в тому числі і у медичному закладі, на що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

При цьому, відповідно до матеріалів справи, у поліцейських були законні підстави для направлення ОСОБА_8 на огляд, оскільки у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, в акті огляду на стан сп`яніння та в направленні на огляд.

Більш того, згідно з відеозаписом, ОСОБА_8 сам вказав на те, що у той день вживав пиво.

Порушень з боку поліцейських при оформленні даного адміністративного матеріалу не допущено, а доводи захисника в апеляційній скарзі про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до письмових пояснень ОСОБА_1 в протоколі про те, що він просить доставити його до медичного закладу, оскільки вказані пояснення написані о 02:05 год, тобто більше ніж через дві години після зупинки, яка відбулась 11 серпня 2020 року о 23:24 годині.

В той же час, згідно з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Викладене узгоджується з положеннями п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, згідно з якими, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у строки та у порядку, що визначені законом, та лише після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення звернувся до поліцейського з проханням відвезти його до медичного закладу на огляд.

Твердження захисника про те, що суду не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, є необґрунтованими, оскільки суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що на час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення диспозиція ст.130 КУпАП не передбачала адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, виходячи з такого.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

В даному випадку правопорушення вчинене 11 серпня 2020 року, тобто після внесення змін до Закону № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року в його первинній редакції (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).

З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Харченко Р.В. залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 337/3375/20