П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом поліцейського взводу 1 роти 4 УПП в Закарпатській області відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, яка проживає АДРЕСА_1 , - за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

08.09.2018 року, о 10 год. 30 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Ужгороді, по вул. Швабська, 64, не врахувала дорожньої обстановки та безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином.

У судовому засіданні, що мало місце до призначеної судом експертизи, ОСОБА_1 свою вину в пред`явленому їй правопорушенні не визнала та пояснила, що 08.09.2018 року, біля 10 год. 30 хв. їхала, з допустимою швидкістю, в м. Ужгород, по вул. Швабська, 64, керуючи транспортним засобом марки « HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , не порушуючи при цьому правил дорожнього руху, однак несподівано водій припаркованого транспортного засобу марки « HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 відкрив двері автомобіля, що й спровокувало наїзд та пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_2 , в яких остання зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася саме з вини ОСОБА_1 , оскільки вона відкриваючи двері автомобіля, в якому знаходилась, переконалася у відсутності будь-яких перешкод, і при відкритих дверях затрималася не менше ніж на 5 секунд, після чого відчула удар іншим автомобілем, яким керувала ОСОБА_1 , у дверку її автомобіля. Зазначила, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався на великій швидкості й зупинився більш ніж за 10 метрів від місця зіткнення, і при цьому, саме ОСОБА_1 не було забезпечено безпечного об`їзду нерухомої перешкоди для руху, тобто її автомобіля з відчиненою дверкою. Разом із тим, вказує на те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. п. 12.1, 12.3, 12.4, 12.5, 13.1., 13.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Пунктом 26 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 роз`яснено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Як встановлено у судовому засіданні, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2018 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП України закрито, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП України.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20.03.2019 року, скасовано постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а матеріали справи повернуто до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

06.05.2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області повторно надійшли матеріали вказаної справи про адміністративне порушення.

26.06.2019 року постановою Ужгородського міськрайонного суду матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 КУпАП України повторно повернуто до Управління патрульної поліції в Закарпатській області для належного дооформлення.

10.09.2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області повторно надійшли матеріали вказаної справи про адміністративне порушення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2019 р., було призначено по адміністративній справі № 308/10424/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України в Закарпатській області.

Згідно висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 10/187 від 04.05.2020 року, при виникненні небезпеки, у вигляді відчиненої двері попереду стоячого автомобіля, водій автомобіля марки HYUNDAI Accent, р/н НОМЕР_1 , повинна була діяти у відповідності до вимог пунктів 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

Тобто, ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації повинна була керуватись вимогами пунктів 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 12.3. у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З огляду на вказане, аналіз дорожньої ситуації, що сталася, приводить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, було однією із причин, що призвели до ДТП, в результаті якої і було пошкоджено транспортні засоби.

Поряд з цим, суд бере до уваги також ті обставини, що відносно ОСОБА_2 також було запроваджено протокол за ст. 124 КУпАП, однак суд у даній постанові позбавлений можливості надати оцінку і діям ОСОБА_2 , оскільки справа розглядається відносно ОСОБА_1 і виключно в межах пред`явленого їй правопорушення.

Крім цього, з долучених до матеріалів справи нотаріально посвідчених заяв свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були і допитані в судовому засіданні слідує, що 08.09.2018 р. вони слідували в якості пасажирів у автомобілі «Хюндай акцент», д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, під керуванням ОСОБА_2 Рухаючись по вул. Швабській в м. Ужгороді з боку пл. Ш. Петефі в напрямку перехрестя вул. Минайської та пр-ту Свободи, водій ОСОБА_2 припаркувала автомобіль на крайній правій частині дороги, вимкнула двигун, привідкрила водійські двері автомобіля. Перед відчиненням водієм ОСОБА_2 дверей автомобіля - перешкод для їх відкриття виходу з машини не було. ОСОБА_2 вийшла з машини не одразу. За цей час ОСОБА_2 збирала речі в салоні (ключі, сумочку), чекала поки вийдуть із машини пасажири. Коли вже знаходились на тротуарі - почули удар у відкриту ліву передню дверцяту автомобіля.Побачили, що автомобіль «Хюндай акцент» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який рухався на великій швидкості по вул. Швабській в попутному напрямку, зачепив дверку автомобіля з якого вони виходили і зупинився метрів через 10 після удару.

Крім вказаного висновку експерта та пояснень свідків, вина ОСОБА_1 стверджується також даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №233529 від 08.09.2018 року та схемою місця ДТП від 08.09.2018 року, наданими сторонами фотоматеріалами.

Доводи ж ОСОБА_1 про те, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд розцінює як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, дослідивши надані суду докази, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - тобто порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим і на момент розгляду даної справи минув визначений ч.2 ст.38 КУпАП трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку зі закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 38, 124, 245, 247 ч.1 п.7, 283, 285, 287, 291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, та закрити провадження в даній справі на підставі ст.38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк