ПОСТАНОВА

01 грудня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли 15.10.2020 року з Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року до суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 191672 складеного 29.09.2020 року «29.09.2020 року приблизно о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 , будучи адміністратором-офіціантом кафе «Папа Гіві» за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 15/1 порушила санітарно-протиепідемічні правила передбачені пп. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року в редакції від 23.09.2020 року».

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 44-3 КпАП України.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 191672 від 29.09.2020 року за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- рапорт старшого інспектора-чергового Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Панасюка О.О.;

- рапорт ДОП СП Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області Мартинюка А.О. від 28.09.2020 року;

- пояснення ОСОБА_1 ;

- не засвідчену належним чином уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку копію ліцензії Головного управління ДПС в Одеській області та договору оренди від 02.11.2020 року;

- СD з відео фіксацією правопорушення в кафе «Папа Гіві» від 29.09.2020 року.

04 листопада 2020 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Сінгаєвського А.О. надійшло клопотання про повернення протоколу для доопрацювання, у зв`язку з тим, що в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , не зазначено про наявність будь-яких доказів, що до нього додаються та не зазначено прізвище викривача. Також рапорт ОСОБА_2 від 28.09.2020 р. містить відомості, про те що останнім 28.09.2020 р. виявлено, що 29.09.2020 р.

В той же день, тобто 04 листопада 2020 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Сінгаєвського А.О. надійшло клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, або обмежитись усним зауваженням та визнати опричний диск і протокол про адміністративне правопорушення ВАБ 191672 від 29.09.2020 р. у відношенні ОСОБА_1 недопустимими доказами.

18 листопада 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій остання просила закрити провадження з підстав зазначених вище.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зявилась.

В результаті аналізу досліджених доказів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні інкримінованого їй правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до приписів ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні взагалі будь-які пояснення осіб, які могли б підтвердити чи спростувати обставини начебто вчинення ОСОБА_1 вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі не зазначено свідків правопорушення.

За змістом ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Однак, у змісті протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказана фабула так, як вона зазначена у відповідній статті КУпАП органом, що надіслав протокол не розкрита.

Органом, яким складено протокол зазначено про порушення 29.09.2020 року ОСОБА_1 пп. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року в редакції від 23.09.2020 року.

Згідно пп. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року в редакції від 23.09.2020 року на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно

При цьому, в чому саме виразилось порушення ОСОБА_1 санітарно-протиепідемічних правил, органом, що надіслав протокол не вказано.

Між тим, з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не вбачається, чи 29.09.2020 року діяла ОСОБА_1 як громадянин чи як посадова особа, що впливає в тому числі на призначення покарання.

Крім того, суд погоджується з твердженням особи, яка притягається до відповідальності про те, що вона не може бути суб`єктом вчинення даного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, так як вона не є суб`єктом господарської діяльності зазначеного закладу, що підтверджується наданою копією ліцензії Головного управління ДПС в Одеській області, де в кафе «Папа Гіві» суб`єктом господарювання вказано ФОП ОСОБА_3 та копією договору оренди від 02.11.2020 року.

Із вказаного протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло в чому полягало саме порушення, зокрема чим саме порушено правила щодо карантину.

Таким чином, в протоколі не зазначено в чому полягала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 дійсно працювала та займала якусь посаду у закладі «Папа Гіві» органом, що склав протокол не надано, у зв`язку з чим неможливо визначити чи є ОСОБА_1 посадовою особою та чи взагалі мала якесь відношення до закладу «Папа Гіві» на момент складання протоколу.

Також, суду не надано докази, що саме ОСОБА_1 допустила будь-які порушення та докази того, що у приміщенні закладу «Папа Гіві» здійснювалось ОСОБА_1 обслуговування громадян, як і не надано належних доказів роботи цього закладу (фото/відео фіксації, тощо) та присутності в закладі інших співробітників.

Отже, в чому тоді полягала суть нібито вчиненого ОСОБА_1 правопорушення з матеріалів справи не зрозуміло, а тому суд вважає, що органом, що склав протокол не розкрито а ні об`єкт, а ні об`єктивну сторону правопорушення, як і не встановлено належним чином суб`єкта правопорушення.

Разом з тим, як слідує з рапорту ДОП СП Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області Мартинюка А.О. від 28.09.2020 р., останній доповідав начальнику Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області Тітомиру В., що 28.09.2020 р. в межах компетенції, згідно посадової інструкції, в ході моніторингу стану дотримання санітарно-епідемічних заходів під час дії карантину в м. Одесі було виявлено, що 29.09.2020 р. за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, б. 15/1, в кафе «Папа Гіві» адміністратор-офіціант ОСОБА_1 та офіціант ОСОБА_4 знаходилися в приміщенні закладу громадського харчування без захисних масок, що порушує вимоги пп. 1 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. в редакції від 23.09.2020 р.

Проте, суду не зрозуміло яким чином ОСОБА_2 28.09.2020 р. виявив правопорушення, що мали місце наступного дня 29.09.2020 р.

Згідно статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відтак, суд констатує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме рапорт ДОП СП Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області Мартинюка А.О. від 28.09.2020 р. складено таким чином, що не відповідає дійсності, тобто неправильно.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Відтак, на підставі аналізу всього вищевказаного, в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення не вбачається, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останньої за якою суд міг би прийняти рішення не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама ОСОБА_1 звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 44-3, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Чернявська Л.М.