ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/125/20 Справа № 711/113/20 Головуючий по першій інстанції Степаненко О.М.
Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 307835 від 28.12.2019, ОСОБА_1 28.12.2019 о 14 год. 40 хв. в м.Черкаси за адресою: вул.Припортова, 4, на перехресті з вул.Козацька, керуючи автомобілем «Opel Zafira-A 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.2.3. «б», 13.1. ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 лютого 2020 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 коп.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається, що суд неправильно, однобоко трактує його пояснення щодо його наміру здійснити маневр повернути праворуч, виконати п.11.5. ПДР України, а отже, неправильно вказав на його обов`язок зайняти крайню праву смугу саме перед заокругленням дороги.

Вказує, що суд помилково зазначив, що п.11.5.ПДР України визначає розташування транспортних засобів на дорозі без зміни напрямку, при цьому вказавши, що цей пункт відноситься до розділу 10 ПДР України, а не розділу 11 даних Правил.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 з врахуванням вимог ст.245 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини справи, а наявним доказам дав належну оцінку та прийшов до вірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Так, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП підтверджується:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №307835 від 28.12.2019, згідно якого ОСОБА_1 28.12.2019 о 14 год. 40 хв. в м.Черкаси за адресою: вул.Припортова, 4, на перехресті з вул.Козацька, керуючи автомобілем «Opel Zafira-A 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus NX 300 H», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.2.3. «б», 13.1. ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП;

-даними схеми місця ДТП від 28.12.2019із зазначенням місця зіткнення транспортних засобів та розташуванням автомобілів після ДТП;

-даними пояснень ОСОБА_2 , згідно яких авто, яке знаходилось в крайній лівій смузі Opel Zafira почав пересікати та виїжджати на крайню праву смугу, в якій рухався ОСОБА_2 , внаслідок чого його автомобілю було завдано механічних пошкоджень.

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що він не порушував ПДР України та не винен у скоєнні ДТП є намаганням правопорушника ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.3. б) ПДР України, згідно якого водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, та п. 13.1. ПДР України, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд критично оцінює доводи апелянта, що суд невірно застосував положення ПДР України, оскільки в даному випадку необхідно керуватись п.11.5 ПДР України.

Так, згідно з поясненнями, які ОСОБА_1 надавав в суді першої інстанції, він їхав в крайній лівій полосі і мав намір повертати праворуч.

Відповідно до п.10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 10.4 ПДР України передбачає, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, вірно прийшов до висновку про недотримання ОСОБА_1 п. 10.4 та порушення п.п. 2.3 б, 13.1. ПДР України, внаслідок чого відбулась ДТП.

Розділ 10 ПДР України встановлює вимоги, які водії повинні дотримуватись перед початком руху та при зміні його напрямку, на що вірно вказав суд першої інстанції, зазначивши про необхідність застосування в даному випадку, оскільки водії здійснювали поворот направо, саме розділу 10 ПДР України.

Натомість, не заслуговує на увагу зазначення в апеляційній скарзі, що суд помилково вказав на п. 11.5 ПДР України, який визначає розташування транспортних засобів на дорозі без зміни напрямку при цьому вказавши, що цей пункт відноситься до розділу 10 ПДР України, а не розділу 11 ПДР.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд зазначив, що безпідставними є доводи ОСОБА_1 , що він діяв у відповідності до п. 11. 5 ПДР, оскільки дані правила визначають розташування т/з на дорозі без зміни напрямку руху. Однак, в даному випадку водії здійснювали поворот праворуч, тобто змінювали напрямок, а тому мали б керуватись вимогами розділу 10 ПДР.

З даним висновком повністю погоджується суд апеляційної інстанції, вимоги ПДР судом зазначені вірно, що спростовує безпідставні твердження апелянта.

Враховуючи викладене, суд приходить переконання, що постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для її зміни або скасування апелянтом не наведено та судом не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення без змін.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба