ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 Справа №607/1845/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника адвоката Жолинського Володимира Мечиславовича, розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465785 від 25 січня 2020 року (далі Протокол), ОСОБА_1 25 січня 2020 року, об 18 год. 31 хв., керував транспортним засобом «Тойота Камрі « , н.з. НОМЕР_1 , (далі Автомобіль) автодорогою Обхід м. Тернопіль 22 км + 100м., з явними ознаками алкогольного сп`ягніння, а саме : різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із застосуванням газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» , тест № 104, результат - 1,77 ‰, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не керував . Працівники поліції підійшли до автомобіля коли він був у нерухомому стані , знаходився на узбіччі проїзної частини дороги, із вимкненим двигуном та з увімкненим аварійним сигналом. До цього ним керував ОСОБА_4 . Жодніх докази на підтвердження того, що саме він ( ОСОБА_1 ) керував транспортним засобом «Тойота Камрі « , н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а відтак порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення відсутні .

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав і його та його захисник Жолинський В. М.

Окрім цього, вказав, що при складанні протоколу ДПР18 № 465785 від 25 січня 2020 року працівниками поліції допущені чисельні порушення вимог закону , а саме : ОСОБА_1 не було роз`яснено його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ; про те, що проводилась відео фіксація у протоколі не зазначено ; жодним доказом не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суд вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім вказаного протоколу, у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із документів, котрі відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: результат продування ОСОБА_1 газоаналізатора «Alkotest Drager 6820»; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року; електронний рапорт помічника чергового Тернопільського районного ВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Прокопик Х. В. від 25 січня 2020 року ; розписка ОСОБА_4 від 25 січня 2020 року ; відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів ОСОБА_1 та його захисника Жолинського В. М. про те, що за описаних у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставин, автомобілем він не керував, суд вважає за необхідне зазначити таке:

адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

У адміністративних матеріалах відсутні докази того, що автомобіль, здійснював рух за описаних у Протоколі обставин, а ОСОБА_1 виконував функції його водія.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року, вбачається, що вони не бачили моменту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, описаних у Протоколі, а були лише свідками проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Суд зауважує й те, що всупереч вимогам ст. 256 КУпАП у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не вказано про те, що працівниками поліції на місці події для відео фіксації застосовувались технічні засоби та які саме .

Разом із тим , не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 . Автомобілем за обставин, описаних у Протоколі на відеозаписах з нагрудних відеокамер працівників поліції. Відеофіксація розпочинається з моменту, коли працівник поліції веде бесіду з останнім при тому як автомобіль перебуває у нерухомому стані з вимкнутим двигуном, із увімкненим аварійним сигналом.

Щодо електронного рапорту то його суд вважає неналежним доказом у доведенні обставини, щодо керування ОСОБА_1 . Автомобілем, адже відомості до нього внесені зі слів третіх осіб.

Не міститься таких відомостей і у розписці ОСОБА_4 від 25 січня 2020 року.

У цьому контексті слід зазначити, заперечення ОСОБА_1 факту керування автомобілем підтверджені у судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_4 про те, що керував автомобілем саме він , а не ОСОБА_1 .

Отож викладені у вказаному протоколі обставини, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не мають жодного доказового забезпечення та ним заперечуються.

Це разом із чисельними процесуальними порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 під час складання Протоколу , породжує об`єктивний сумнів у їх відповідності фактичним обставинам справи, котрі, згідно статті 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 не виконував функцій водія автомобіля за обставин, описаних у Протоколі, а отже висновок щодо результатів його огляду на стан сп`яніння вважається недійсним , оскільки складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, котра чітко вказує на те, що такий огляд може бути проведений лише щодо водія транспортного засобу.

За даних обставин суд приходить до переконання, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отож провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями частиною 1 статті 30 , статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка