Дата документу 11.03.2020
Справа №937/1523/20
№ 3/937/527/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» березня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорозької області у складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Горбань Н.А.,

прокурора - Керімова Е.І.,

правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, військового пенсіонера, інваліда третьої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , який займав посаду командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно до п.п. «г» п. 1 ч.1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2019 до 01.04.2019 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2018 рік, у порушення вимоги ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2, подав її несвоєчасно, лише 26.04.2019 року.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП визнав частково, пояснив, що він працював на посаді командира взводу охорони роти охорони Мелітопольсько-Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату. Коли він працював він подавав щорічні декларації, потім подав декларацію перед звільненням, а строк на подачу декларації після звільнення він дійсно пропустив, оскільки подав її лише 26.04.2019 року. Про обов`язок подати таку декларацію він знав, про це його попереджали на службі під час звільнення. Однак, вказаний строк ним було пропущено з поважних причин, оскільки останній час перед подачею декларацію він погано себе почував, в нього була гіпертонія, він переніс операцію з встановлення штучного стегнового суглоба. Визнає, що пропустив строк подачі декларації після звільнення за 2018 рік, проте на це були поважні причини. Тому просить суворо його не карати, а винести попередження, щоб в подальшому він зміг укласти контракт для проходження військової служби.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що доказами, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення повністю підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому просить притягнути останнього до адміністративної відповідальності, оскільки ним були порушені встановлені антикорупційним законодавством строки на подачу декларації після звільнення за 2018 рік та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:
У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.
Так, примітка до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить вказівку на те, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Саме стаття 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначає суб`єктів подання декларацій та строк їх подання.
Згідно п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами на яких поширюється дія закону є військові посадові особи Збройних Сил України.
Наказом № 45 Міністерства оборони України військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 45 від 15.04.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи командиром взводу охорони роти охорони Мелітопольсько - Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату, відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закон України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Наказом Міністерства оборони України військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 41 від 14.03.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади командира взводу охорони роти охорони та виключено зі списків особового складу.
Абзацом 2 частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Про обов`язок подати таку декларацію ОСОБА_1 знав, оскільки, як він сам пояснив в судовому засіданні, його про це попереджали на службі під час звільнення.
Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яка 14.03.2018 року припинила свою діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, в строк з 01.01.2019 року по 01.04.2019 року, проте, згідно сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав вказану декларацію лише 26.04.2019 року.
Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується зібраними по справі доказами: протоколом № 95 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 13.02.2020, в якому мається письмові пояснення ОСОБА_1 ; листом НАЗК на ім`я Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України №44-05/43224/19 від 23.05.2019 року, отриманого адресатом 28.05.2019 року, копією повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 09.04.2019 року №710/6; дані щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 р. -20.05.2019 р., іншими матеріалами справи, поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні під час розгляду справи.
Суд вважає, що правопорушником ОСОБА_1 в судовому засіданні не було доведено поважності причин несвоєчасної подачі відповідної декларації, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження проведення операції зі встановлення штучного стегнового суглобу та гіпертонічного кризу саме в цей період ним надано не було.
Надана в судовому засіданні копія пенсійного посвідчення, згідно якої ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, не може підтвердити факт поважності причини несвоєчасної подачі декларації в установлений законом період, а документи на підтвердження нагородження ОСОБА_1 медаллю та орденом підтверджують його бойові заслуги, що можуть враховуватись судом при накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону.
У протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 зазначено, що днем вчинення адміністративного правопорушення є 26.04.2019 року, оскільки в цей день було несвоєчасно подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а днем виявлення правопорушення є 13.02.2020 року, тобто дата складання протоколу, оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності.
З даним твердженням суд погодитись не може через наступне.
Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією має відраховуватися з дня його виявлення.
Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.
Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Згідно копії листа №44-05/43224/19 від 23.05.2019 року Департамент перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції повідомив Управління захисту економіки в Запорізькій області Департамент захисту економіки Національної поліції України про факт несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі ОСОБА_1 , про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції за вх. №1582 від 28.05.2019 року.
Тобто інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , орган, уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП володів вже 28.05.2019 року, а отже саме з чого часу Управлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України було відомо про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того, сайт Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є відкритим та містить інформацію щодо часу подання особами, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідних декларацій.
Відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Однак, оперуповноваженим УСР в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ Стасієнко Д.С. протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено з порушенням строку, встановленого в ч.2 ст. 254 КУпАП, а саме після спливу більше 8 місяців з дня виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Доводи оперуповноваженого УСР в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ Стасієнко Д.С. про те, що днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення є 13.02.2020 року, оскільки саме в цей день посадовою особою органу НПУ надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності, є помилковими, оскільки докази на підтвердження факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 відповідної декларації були отримані Управлінням захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ще 28.05.2019 року, коли на їх адресу Департаментом перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції повідомив було надіслано повідомлення про несвоєчасну подачу декларації ОСОБА_1 та відповідні дані послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 р. -20.05.2019 р.
Надання належним чином завірених копій документів, які Управління захисту економіки в Запорізькій області Департамент захисту економіки Національної поліції України просило надати згідно листа №5085/39/107/01-2019 від 28.07.2019 року, направленого на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 , для ніби-то збирання доказів, які, відповідно до ст. 251 КУпАП, необхідні для складення протоколу про адміністративне правопорушення та отримання цих документів лише 10.01.2020 року за вх. №55 жодним чином не можуть бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ч.3 ст.38 КУпАП.
Зволікання з проведенням ефективної адміністративної перевірки та зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.
Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією».
Матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшли до суду для розгляду тільки 26.02.2020 року, тобто на час надходження справи до суду, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, встановлений в ч.3 ст.38 КУпАП, сплинув.
Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 172-6 ч.1, 221, 247, 254, 255, 280, 284 КУпАП, Закону України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд в продовж 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду А.В. Сметаніна