Справа 556/1692/20
Номер провадження 3/556/810/2020
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого - судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

за участю особи, відносно якої складено Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює,-

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2020 року начальником СРПП №2 Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 093777 відносно ОСОБА_1 про те, що 19.10.2020 року, о 18.50 год. по вул. Шевченка, в с. Довговоля, останній керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN Т5», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладуДрагер Алкотест-6810, результат тесту становив 1,85 %,чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснив, що 19 жовтня 2020 року біля 18 год. він разом із своїм товаришем ОСОБА_2 сиділи біля магазину «Калина» в с. Довговоля, вживали спиртні напої. Пізніше подзвонив ОСОБА_3 , щоб той приїхав і завіз його додому, оскільки був п`яний, за кермо не сідав. Коли приїхав ОСОБА_4 , вони разом із ОСОБА_5 посідали на задні пасажирські сидіння машини. За кермом був ОСОБА_3 . Від`їхавши від магазину, не розминулися з гужовою повозкою, яка їхала в цей час по дорозі. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, і пішов в напрямку магазину до свого автомобіля, а вони залишились сидіти в машині. В цей час до них під`їхали працівники поліції. Сказали йому пройти тест на стан сп`яніння, він дихав в прилад Драгер, були запрошені свідки. За кермом не був. Вважає, що жодних правопорушень не вчиняв, у зв`язку з чим просив провадження в справі закрити.

Даний факт ствердив і свідок ОСОБА_5 , який суду пояснив, що ввечері 19 жовтня 2020 року вони вживали спиртні напої з ОСОБА_1 , біля магазину «Калина» в с. Довговоля. Потім останній зателефонував ОСОБА_7 , щоб той приїхав і відвіз їх додому. Коли зіткнулися автомобілем з гужовою повозкою, хтось викликав поліцію. За кермом був ОСОБА_3 . Вони ж з ОСОБА_1 сиділи позаду, на пасажирських сидіннях.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , сільський голова, ствердив, що 19.10.2020 року він приїхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Довговоля. ОСОБА_1 з ОСОБА_5 там вживали спиртні напої. ОСОБА_1 попросив завезти їх додому. Він сів за кермо автомобіля останнього і вони поїхали. По дорозі сталося ДТП. Говорив працівникам поліції, що він був за кермом автомобіля ОСОБА_1 , однак вони на це не звернули увагу.

Свідок ОСОБА_8 , зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення якого знаходяться у наданих суду матеріалах, суду пояснив, що працівники поліції попросили його бути свідком події, яка сталася 19.10.2020 року біля 18 год. 50 хв. Приїхав вже після ДТП, не бачив хто саме був за кермом, про що говорили працівники поліції із ОСОБА_1 не чув. Бачив як ОСОБА_1 проходив тест на стан сп`яніння.

Заслухавши учасників процесу,дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КупАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову особи, що керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із матеріалів справи - протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 093777 від 19.10.2020, пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, не слідує, що ОСОБА_1 було вчинене адміністративне порушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, що останній керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 19.10.2020 о 18:50 год. в с. Довговоля, Володимирецького району керував транспортним засобом та порушив вимоги п. 2.9 ПДР.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу Драгер Alcotest 6810 19.10.2020 року о 21.08 год.

Частинами другою та третьою ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проведення цього огляду внормоване Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, відповідно до п. 1 якого метою проведення цього огляду є виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

При цьому, суд приймає до уваги, що у відповідності до п.9 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, огляд водія після спливу більше двох годин з часу порушення, описаного в протоколі серії ДПР18 №093777, взагалі позбавлений будь-якого сенсу, оскільки юридичне значення такого огляду було б нікчемним.

Враховуючи наведене, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.10.2020 року о 21 год. 09 хв., (зупинений о 18.50 год.) не береться суддею до уваги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, а відтак, вважається недійсним.

Подібний висновок суду ґрунтується на положеннях ст.19 ч.2 Конституції України, у відповідності до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також і на вимогах ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію», з яких вбачається, що органи Національної поліції в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, а також ухилення особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - відсутні. Даний факт стверджується і показами допитаних у судовому засіданні свідків.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Такими доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, як це вбачається з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП, суду не надано. Відеозапис у матеріалах справи відсутній.

За відсутності будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 19.10.2020 року в с. Довговоля, Володимирецького району Рівненської області, в його діях відсутній склад правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КупАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

Як зазначено в ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. (ст.245 КУпАП)

А як зазначено в ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що поза розумними сумнівами винуватість ОСОБА_1 у вичненні адміністративного правопорушення не доведена, відтак, його притягнення до відповідальності не може грунтуватися виключною мірою на припущеннях.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне винести постанову про закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 247 , 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: Котик Л.О.