Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/35/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 41 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року, якою провадження в справі відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником гаража Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», реєстраційний номер ПП НОМЕР_1 ,

закрито провадження в справі за ч.1 ст.41 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року, закрито провадження в справі за ч.1 ст.41 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення суддя районного суду мотивувала тим, що у судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_3 перебуваючи на посаді начальника гаража Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», та діючи відповідно до своєї посадової інструкції, є посадовою особою, на яку безпосередньо покладається відповідальність за дотримання законодавства про працю на підприємстві, тобто те, що він є суб`єктом даного правопорушення, як і не містять таких відомостей матеріали справи.

За таких обставин, суддя районного суду прийшла до висновку про сумнівний характер наявності протиправних дій ОСОБА_3 , а всі сумніви, відповідно до правил ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності, а відтак справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подали клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу, в якій за наслідком її розгляду просять оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою визнати винним начальника гаража КЗ ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного стоку апелянти зазначають, що про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення їм стало відомо 12.12.2019 р., в день ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови по справі, хоча справа розглядалась 25.11.2019 р.

Докази щодо належного їх повідомлення, як потерпілих, про дату, час і місце розгляду справи відсутні в матеріалах справи, що є порушенням ст. 277-2 КУпАП. Докази про направлення їм, як потерпілим, копії рішення у справі за результатами розгляду протягом трьох днів з дня оголошення також відсутні в матеріалах справи, що є порушенням ст. 285 КУпАП.

Враховуючи наведене, вони були позбавлені можливості подачі апеляційної скарги в десятиденний термін (до 05.12.2019 р. включно) з поважних та незалежних від них обставин.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти зазначають, що постанова районного суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним і неоднаковим застосуванням норм матеріального права. При цьому суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване закриття провадження у справі. Також, районний суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

По суті правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_3 , апелянти зазначають наступне.

Відповідно до Акту визначення категорії працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам у зв`язку з дією шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, складеного Управлінням Держпраці у Кіровоградській області від 18.09.2018р. (а.с. 42), заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників від 30.05.2019 р. (а.с.43) та відповідно до п. 2.17. Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України від 21.05.2007р. № 246, водії санітарного автомобіля Центру відносяться до категорії працівників, які підпадають під дію шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу (загальна вібрація, суміш І вуглеводів нафти).

Відповідно до ст. 169 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний за свої кошти організовувати проведення попереднього та періодичних медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі.

Згідно п. 2.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007р., роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничі зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань.

Статтею 123 КЗпП України передбачено збереження середнього заробітку за місцем роботи за час перебування в медичному закладі на обстеженні за працівниками, зобов`язаними проходити таке обстеження.

Відповідно до останнього абзацу ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» за час проходження медичного огляду за працівниками зберігаються місце роботи (посада) і середній заробіток.

Згідно п. 2.21 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007р. роботодавець зберігає за працівником на період проходження медогляду місце роботи (посаду) і середній заробіток та за результатами медичного огляду інформує працівника про можливість (неможливість) продовжувати роботу за професією.

Відповідно до п. 3.1.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку для колективу Центру «Основні обов`язки працівника» працівник зобов`язаний проходити в установленому порядку попередні та періодичні медичні огляди, тобто проходження періодичних медичних оглядів входить до трудових обов`язків працівника.

Відповідно до листа - роз`яснення Міністерства соціальної політики від 23.10.2019р. (а.с. 47) роботодавець зберігає за працівником на період проходження медогляду місце роботи (посаду) і середній заробіток та за результатами медичного огляду інформує працівника про можливість (неможливість) продовжувати роботу за професією, у табелі обліку робочого часу робляться відповідні позначки, а розмір середнього заробітку, який зберігається за працівником за час проходження медичного огляду, обраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого ПКМ України № 100 від 08.02.1995р.

Так, 08.05.2019р. та 10.05.2019р., водій ОСОБА_1 проходив періодичний медичний огляд в КЗ «Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда» Поліклінічне відділення № 1» у відповідності до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007р., що підтверджується Карткою працівника та Медичною довідкою від 10.05.2019р. (а.с. 44, 45) та наказом «Про проходження медичного огляду» № 164/л від 13.05.2019р. (а.с. 46).

В той же час, згідно графіку змінності водіїв на травень 2019 року (а.с. 15) так і відповідно до Табелю обліку робочого часу на травень 2019 року (складений та підписаний ОСОБА_3 - а.с. 20), по водію ОСОБА_1 , - відсутні будь які позначки з 08.05.2019р. - 12.05.2019р., чим порушено ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» щодо обов`язку уповноваженого органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи, що, в свою чергу, призвело до невиплати середнього заробітку за час проходження медичного огляду.

Відповідно до п. 2.12 посадової інструкції начальника гаража ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» (а.с. 11-12), з якою ОСОБА_3 ознайомлений під підпис 01.02.2017р., начальник гаража забезпечує контроль за роботою водіїв на лінії. Відповідно до п. 2.16 посадової інструкції начальник гаража відповідає за стан обліку та звіту по гаражу, відповідає за повне виробниче використання робочого часу усіма працівниками гаражу (п. 4.1.) Начальнику гаража підпорядковується увесь особовий склад гаражної служби.

Більш того, начальник гаража ОСОБА_3 є відповідальною особою за складання графіків роботи водіїв та табелів обліку робочого часу водіїв, які є основою нарахування заробітної плати за виконану роботу.

Також апелянтами звертається особлива увага суду на те, що відповідно до п. 4.13, начальник гаража несе відповідальність за невиконання Правил трудової дисципліни згідно вимог законодавства про працю та Правил внутрішнього трудового розпорядку Центру.

Відповідно до ст. 57 КЗпПУ час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством.

Проте, під час розгляду справи суд не в повній мірі дослідив дану обставину, проігнорував та не надав належної оцінки доказам (пояснення, розрахунковий лист, табель обліку робочого часу на травень 2019р.), які містились в матеріалах справи, та за своїм особистим переконанням формально та безапеляційно встановив, що начальник гаража ОСОБА_3 не є посадовою особою, на яку покладається відповідальність за дотримання законодавства про працю.

Також зазначають, що відповідно до Припису про усунення виявлених порушень № КР 3289/380/АВ/П від 24.09.2019р. та листа в.о. головного лікаря Центру від 10.10.2019р. № 863, порушення в частині збереження та виплати середнього заробітку за час проходження медичного огляду ОСОБА_1 усунуті, що у свою чергу доводить наявність факту порушення вимог ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 123 КЗпПУ.

Тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» (а.с. 48-51), затверджені наказом від 19.05.2017р. № 82/0, для диспетчерської служби та водіїв виїзної служби встановлена 12-ти годинна робоча зміна.

Згідно п. 12.4 Колективного договору між адміністрацією Центру та трудовим колективом, схвалений на конференції трудового колективу 10.01.2017р., сторона роботодавця зобов`язується встановлювати тривалість робочої зміни працівників, в тому числі водіїв виїзних бригад згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до графіку роботи водіїв на червень 2019 року (а.с. 52) та табелю обліку робочого часу водіїв за червень 2019року (а.с. 53) водію ОСОБА_2 25.06.2019р. була встановлена 7-ми годинна робоча зміна. Про зміну істотних умов праці (у тому числі режимі роботи) не було повідомлено за два місяці, чим порушено ч. 3 ст. 32 КЗпП України.

Крім того, зі зменшенням тривалості робочої зміни водій ОСОБА_2 не погоджувався, про що зробив відповідний запис в графіку змінності водіїв на червень 2019р.

Наказом МОЗ України № 1018 від 07.12.2012р. затверджені штатні нормативи центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф. Так, п. 12.29 - 12.30 - 1 посада водія на 1 автомобіль медичної допомоги в зміну. Тобто 1 водій на одну 12-ти годинну зміну, а не два, три і т.д.

Аналогічні порушення в частині зменьшення тривалості робочої зміни працівникам (водіям) Центру вже знаходили своє відображення за результатами минулорічних перевірок Управлінням Держпраці у Кіровоградській області, що підтверджується рішенням суду.

Так, згідно Постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2017р. (справа № П/811/673/17), яка Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018р. залишена без змін та набрала законної сили (а.с. 54-59), судом встановлено порушення з боку посадових осіб Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області вимог ч. З ст. 32 КЗпП України.

Проте, районним судом під час розгляду справи не досліджена дана обставина, проігнорована та не надана належна оцінка доказам (пояснення, розрахункові листи, табелі обліку робочого часу та графіки змінності на червень 2019р.), які містились в матеріалах справи, чим порушено вимоги ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

В порушення вимог ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 65 КЗпП України щодо достовірного обліку робочого часу в табелях обліку робочого часу не відображені відпрацьовані водієм ОСОБА_2 години надурочно, що призвело до порушення вимог ст. 106 КЗпП України, яка встановлює, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки, а у разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються, як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Згідно п. 19.1 Колективного договору між адміністрацією Центру та трудовим колективом, схвалений на конференції трудового колективу 10.01.2017р., застосовується погодинна система оплата праці.

Пунктом 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області», затверджені наказом від 19.05.2017р. № 82/0, та пунктом 12.4. Колективного договору, з урахуванням вимог ст. 61 КЗпП України, в закладах охорони здоров`я при роботах, пов`язаних з наданням медичної допомоги населенню, застосовується місячний облік робочого часу.

На підприємствах, в установах і організаціях норма тривалості робочого часу на рік визначається з дотриманням вимог статей 50 53, 67 і 73 КЗпП України.

Так, в червні 2018р. водій ОСОБА_2 відпрацював 180 годин при нормі робочого часу на червень 2018р. - 159 години, що підтверджується графіком та табелем обліку робочого часу на червень 2018р. (а.с. 60-61, 89-90) Оплата за відпрацьовані 21 годину надурочно в подвійному розмірі не проведена.

Натомість, за відпрацьовані понаднормово 21 годину у червні 2018 року водію ОСОБА_2 оплачено, як за фактично відпрацьований час роботи за сумісництвом, що підтверджується розрахунковим листом за червень 2018 року (а.с. 62).

В квітні 2019р. водій ОСОБА_2 відпрацював 168 годин при нормі робочого часу на квітень 2019р. 167 годин, що підтверджується графіком та табелем обліку робочого часу на квітень 2019р. (а.с. 64-65, 81-82). Оплата за відпрацьовану 1 годину надурочно в подвійному розмірі не проведена. Натомість, за відпрацьовану понаднормово 1 годину у квітні 2019 року водію ОСОБА_2 оплачено, як за фактично відпрацьований час роботи за сумісництвом, що підтверджується розрахунковим листом за квітень 2019 року (а.с. 66).

В травні 2019р. водій ОСОБА_2 відпрацював 168 годин при нормі робочого часу на травень 2019р. 167 годин, що підтверджується графіком та табелем обліку робочого часу на травень 2019р.(а.с. 67-68, 84-85). Оплата за відпрацьовану 1 годину надурочно в подвійному розмірі не проведена.

Натомість, за відпрацьовану понаднормово 1 годину у травні 2019 року водію ОСОБА_2 оплачено як за фактично відпрацьований час роботи за сумісництвом, підтверджується розрахунковим листом за травень 2019 року (а. с. 69).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України та п. 1 Постанови КМУ від 03.04.1993р. № 245 « роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Згідно з п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затверджене наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 №43 сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у підприємця-фізичної особи.

Робота за сумісництвом є роботою за окремим трудовим договором, відображається в табелі обліку робочого часу та оплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Факт укладення трудового договору на умовах сумісництва має бути відображений у заяві працівника та в наказі (розпорядженні) роботодавця.

З водієм ОСОБА_2 трудовий договір роботи за сумісництвом на 2018 - 2019 роки не укладався.

А від так, всі години, відпрацьовані водієм ОСОБА_2 понад установлену норму робочого часу, мають бути оплачені, як надурочні згідно з вимогами ст. 106 КЗпП, чого не було зроблено.

Аналогічні порушення норм ст. 106 КЗпП України посадовими особами Центру вже знаходили своє відображення за результатами минулорічних перевірок Управлінням Держпраці у Кіровоградській області, що підтверджується рішенням суду.

Так, згідно Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018р. (справа № П/811/674/17) (а.с. 71-73) судом встановлено порушення з боку посадових осіб Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області вимог ст. 106 КЗпП України.

Водночас районним судом під час розгляду справи взагалі не досліджено дану обставину, проігнорувано та не надано належної оцінки доказам (пояснення, розрахункові листи, табелі обліку робочого часу та графіки змінності), які містились в матеріалах справи, чим порушено вимоги ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Особливої уваги заслуговує той факт, що в матеріалах справи містяться пояснення потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 35-39), аркуші якого скріплені між собою скріпкою, що унеможливлює ознайомлення зі змістом даного пояснення, та вчергове доводить, що судом всупереч вимог ст. 251 та ст. 280 КУпАП під час розгляду справи не досліджувались пояснення потерпілих та доданих до них документів.

Всі викладені обставини в черговий раз вказують на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повній мірі дослідив всі обставини, проігнорував та не надав належної оцінки доказам, які містились в матеріалах справи, формально підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_3 , яке кваліфікується за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду відкладене на 27 лютого 2020 року апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від зазначених осіб не надходило.

Також, ОСОБА_3 подав до апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

З урахуванням положень ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку, що неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи та можливо розглядати справу за відсутності зазначених осіб.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши у судовому засіданні доводи апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_3 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, зваживши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції присутніми не були, оскільки належним чином не повідомлялися про місце, дату та час розгляду справию

Відповідно до заяви про ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 12.12.2019 року ознайомився з матеріалами справи та у той же день отримав копію постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.11.2019 року стосовно ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення їм копії постанови у відповідності до ст. 285 КУпАП.

Враховуючи обставини, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропустили строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Диспозиція ч.1 ст.41 КУпАП передбачає відповідальність, за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Так, умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, можуть бути, як посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, так і громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Як убачається з матеріалів справи, інспектором Управління Дердпраці, складено протокол про адміністративне правопорушення №КР3289/380/АВ/П/4ПТ від 24.10.2019 року щодо начальника гаража Територіального медичного об`єднання « Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» надалі (ТМО «Центр…»), ОСОБА_3 .

Згідно з вказаним протоколом, проведеною з 13.09.2019 року по 24.09.2019 року перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 , займаючи посаду начальника гаража (ТМО «Центр…»), допустив порушення окремих вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме.

В табелі обліку робочого часу за травень 2019 року відсутні будь-які позначки по водію автотранспортних засобів ОСОБА_1 з 07 по 12 травня включно, чим порушено ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо обов`язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи, а також бухгалтерський облік витрат на оплату праці;

Графіком на квітень 2019 року 22 квітня водію ОСОБА_2 передбачено 12 годин зміни. В табелі обліку робочого часу за квітень табельником відмічено 12 годин, після чого виправлено на незрозумілу позначку, в результаті чого не можна перевірити фактично відпрацьований ОСОБА_2 у квітні час. В підсумок винесено 165 годин при нормі робочого часу 167 годин, в графі «сумісництво» відмічено 1 годину роботи за сумісництвом, тоді як договір на роботу за сумісництвом з ОСОБА_2 не укладався, заява на сумісництво ним не подавалась. Відповідно до розрахункового листка за квітень 2019 року ОСОБА_4 оплачено 1 годину роботи за сумісництвом. Вищевикладене свідчить про порушення ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

Тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку та для водіїв виїзної служби становить 12 годин. Робочий час водіїв регулюється графіками роботи (змінності). Згідно графіків роботи, наприклад, на червень 2018 року, ОСОБА_2 змінено тривалість зміни з 12 до 3 годин, у травні 2019 - з 12 на 11 годин. З графіком на травень 2019 року ОСОБА_2 не згоден, про що зробив запис у графіку, від ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомитись відмовився, про що складений відповідний акт.Відповідно до графіку і табеля за червень 2019 року робоча зміна ОСОБА_2 25 червня 2019 року - 7 годин замість 12. Вищевикладене свідчить про порушення ч.3 ст.32 КЗпП щодо ознайомлення працівника про зміну істотних умов праці, в тому числі режиму роботи, не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до табелю обліку робочого часу за червень 2018 року 21 годину водієм ОСОБА_2 відпрацьовано понад норму тривалості робочого часу, що в табелі як понаднормову роботу не відображено. Як наслідок, наказом ТМО від 27.06.2018 №156/л передбачено водію автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги ) ОСОБА_2 нарахувати заробітну плату за 21 годину, відпрацьовану у червні 2018 року. В порушення ст.106 КЗпП ці години оплачені в одинарному розмірі.

В травні 2019 року ОСОБА_2 відпрацьовано 1 годину надурочно, в подвійному розмірі оплату не проведено внаслідок невірного обліку робочого часу.

Згідно посадової інструкції начальник гаража відповідає за стан обліку і звіту по гаражу. Відповідає за повне виробниче використання робочого часу усіма працівниками гаражу.

Вказаними діями, за версією автора протоколу, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.41 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, у відповідності до наказу в.о. головного лікаря № 27/л від 31 січня 2017 року ОСОБА_3 з 01 лютого 2017 року призначений на посаду начальника гаража, автомобільно-експлуатаційний підрозділ, ТМО «Центр…»

Права та обов`язки начальника гаража визначені Посадовою інструкцією, затвердженою 05.03.2014 р. Головним Лікарем ТМО «Центр…».

Водночас, перевіркою матеріалів справи встановлено, що у доданих до протоколу письмових матеріалах відсутні данні, які б вказували на обов`язок ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» забезпечувати достовірний облік виконуваної працівником роботи; згідно вимог ч.3 ст.32 КЗпП ознайомлювати працівника про зміну істотних умов праці, в тому числі режиму роботи, не пізніше ніж за два місяці; чи у відповідності до ст. 106 КЗпП за роботу в надурочний час оплачувати в подвійному розмірі годинної ставки.

Зокрема, посилання у протоколі на посадову інструкцію начальника гаража є безпідставними та не доводять, що ОСОБА_3 у діях наявний склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Дійсно у відповідності до п.2.16 даної Інструкції, до обов`язку начальника гаража входить обов`язок відповідати за стан обліку і звіту по гаражу, проте не визначено, який саме облік має здійснювати особа та крім того не встановлено обов`язок здійснювати саме облік робочого часу працівників.

Відповідно до розділу IV Інструкції, а саме п.4.1 начальник гаража несе відповідальність за стан трудової дисципліни, повне виробниче використання робочого часу усіма працівниками гаражу, водночас обов`язку обліковувати робочий час працівників гаражу даним положенням не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_3 , як начальник гаража у відповідності до посадової інструкції, затвердженою 05.03.2014 р. Головним Лікарем ТМО «Центр…» не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП на яку безпосередньо покладається відповідальність за дотримання законодавства про працю на підприємстві.

Інших належних доказів про наявність у ОСОБА_3 обов`язків зокрема вести облік робочого часу, ознайомлювати працівника про зміну істотних умов праці, в тому числі режиму роботи, не пізніше ніж за два місяці; чи оплачувати в подвійному розмірі годинної ставки за роботу в надурочний час, в матеріалах справи відсутні та під час судового розгляду не надано.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП є правильним, виваженим та ґрунтується на на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи наведене, апеляційні доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП спростовуються матеріалами справи.

В тому числі і посилання апелянтів на положення Інструкцію начальника гаража, з вищенаведених підстав слід вважати необґрунтованими.

Доводи апелянтів про порушення їх прав, передбачених ст. 269 КУпАП є слушними, але відповідно до цієї ж статті, права апелянтів у суді апеляційної інстанції відновлені, зокрема їм було надано можливість оскаржити постанову, знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, надавати покази.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо наявності вини у діях ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КупАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року, якою стосовно ОСОБА_3 закрито провадження в справі за ч.1 ст.41 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко