Номер провадження: 33/813/342/20
Номер справи місцевого суду: 522/401/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Маслова Р.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 138651 від 16 грудня 2019 року, водій ОСОБА_1 , 16 грудня 2019 року о 17 годині 25 хвилин в м. Одеса, по пров. Валіховський, керував т/з «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що:

1) він не керував транспортним засобом під час його зупинення працівниками поліції;

2) при складанні протоколу він був не згодний з правопорушенням, зазначив у протоколі, що відмовляється від проходження медичного огляду;

3) працівники поліції не направляли його на проходження медичного огляду;

4) він підписав протокол про адміністративне правопорушення під тиском працівників поліції;

5) на диску, що міститься в матеріалах справи відсутній безперервний запис, тому цей доказ неналежний;

6) свідки, зазначені в протоколі, не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, тому їх покази є сумнівними;

7) його не було відсторонено від подальшого керування автомобілем;

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що 16 грудня 2019 року о 17 годині 25 хвилин в м. Одеса, по пров. Валіховський, ОСОБА_1 керував т/з «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, що підтверджується поясненнями двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також їх підписом на протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №138651 від 16.12.2019 року (а.п.3-4).

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 138651 від 16 грудня 2019 року, який підписаний свідками, та на якому зазначено про передачу транспортного засобу ОСОБА_4 ;

-поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

-відеозаписом з місця події.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п. п. 2-7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан алкогольного сп`яніння воді транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції діяли в суворій дотриманості Закону.

Всупереч доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він був не згодний з протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього, жодної відмітки на протоколі не вбачається та пояснень правопорушника в матеріалах провадження не міститься.

Посилання апелянта, що він не керував автомобілем під час зупинення його працівниками поліції не підтверджено жодними доказами та не спростовують правомірність дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта щодо невідповідності вимогам законодавства пояснень свідків, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення. Суд не може здійснювати виклик свідків для допиту в судовому засіданні за власною ініціативою, без відповідного клопотання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, проте не скористався своїм правом заявити клопотання про допит свідків в судовому засіданні, тому вказані показання свідків апелянтом не спростовані. Зокрема, показання свідків не суперечать одне одному, зміст є зрозумілим, тому будь-яких сумнівів з приводу належності цього доказу у суду немає.

Відеозаписом підтверджується, що підписання протоколу про адміністративне правопорушення було здійснено ОСОБА_1 без будь-якого примусу збоку працівників поліції, йому було роз`яснено його права та обов`язки, а також санкцію інкримінованого йому правопорушення.

Також відеозаписом підтверджується, та не спростовано доводами апеляційної скарги, що на місці події, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 неодноразово підтвердив, що вживав алкогольні напої того дня та свідомо порушив правила дорожнього руху під час керування автомобілем, а саме не виконав вимоги дорожнього знаку «В`їзд заборонено».

Доводи ОСОБА_1 , що відеозапис складений з фрагментів, а не є безперервним, не спростовує фактів, відображених на ньому, а саме, визнання ОСОБА_1 , що він вживав алкогольні напої, відмовився від проходження медичного огляду та підписав протокол про адміністративне правопорушення без жодного примусу збоку працівників поліції. Доказів на спростування встановлених фактів апелянтом до суду не надано.

З огляду на наведене, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Головна мета юридичної відповідальності - охорона правопорядку, правове виховання людей і покарання винних за скоєне.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов