Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/402/20 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суддя Кологрива Т.М.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Одеської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

За постановою судді, 06.11.2020 р. о 19.45 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , з якою спільно проживає та перебуває у зареєстрованому шлюбі, дії психологічного характеру, які полягали у словесних образах, брутальній лайці, погрозах фізичного насилля, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вважає, що постанова судді прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню із постановленням нового рішення.

Наголошує на тому, що матеріали справи не містять даних про його своєчасне сповіщення про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджує порушення прав на захист та прав на звернення за наданням йому кваліфікованої правової допомоги.

Зауважує, що при розгляді справи не надано належної оцінки його характеристикам з місця роботи та місця проживання, а також поясненням свідків, яких опитували працівники поліції.

Натомість, факт вчинення домашнього насильства підтверджується виключно заявою та поясненнями його дружини ОСОБА_2 , в той час як матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт психологічного насильства, що, на думку апелянта, свідчить про неможливість встановлення наявності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Окрім наведеного, звертає увагу суду на ті обставини, що в порушення вимог ст. 154 КУпАП, копія протоколу йому не вручалась, а під час оголошення постанови йому не було роз`яснено права оскарження винесеної постанови в апеляційному порядку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також інші документи.

Під час розгляду справи в місцевому суді, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та зауважив, що у день, зазначений у протоколі, між ним та дружиною виник конфлікт через спільне майно, в ході якого остання почала ображати його. На даний час вони розлучаються та в судовому порядку вирішується питання про поділ майна. Триляж він не ламав, а просто виніс на вулицю.

Однак, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 641378 від 06.11.2020 р., протоколу прийняття заяви від ОСОБА_2 , датованої 06.11.2020 р., письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 .

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 641378, 06.11.2020 р. о 19.45 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , насильство психологічного характеру, а саме ображав її грубою нецензурною лайкою, образливими словами та погрожував застосуванням фізичної сили, тим самим ОСОБА_2 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене правопорушення від 06.11.2020 р., остання просила вжити заходів до її чоловіка ОСОБА_1 , який 06.11.2020 р. близько 19.45 год., за адресою їх спільного проживання вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру.

За змістом пояснень потерпілої ОСОБА_2 , вбачається, що 06.11.2020 р. о 19.45 год., її чоловік, із яким вони спільно проживають, сидів за комп`ютером у сусідній кімнаті, вийшов до неї та безпричинно почав ламати трельяж, біля якого вона знаходилась, що її налякало, у зв`язку із чим, вона вибігла в іншу кімнату, в той час як її чоловік почав ображати грубою нецензурною лайкою, образливими словами та погрожував застосуванням фізичної сили, чим завдав психологічної травми.

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_1 , він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 , із якою у нього неприязнені відносини. 06.11.2020 р. близько 20.00 год., у них виникла сварка в ході якої він зняв двері трельяжу. Свою дружину він не ображав, нецензурною лайкою не висловлювався, а навпаки намагався стримувати свою дружину, яка не реагувала на його зауваження.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке виразилося у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не вручалась копія протоколу, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому міститься підпис ОСОБА_1 про вручення йому відповідної копії.

Доводи апелянта про порушення його права на захист, внаслідок неповідомлення про розгляд справи, в порядку передбаченому ст. 277-2 КУпАП, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 641378 від 06.11.2020 р., ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, а також повідомлено про розгляд справи за фактом даного адміністративного правопорушення Арбузинським районним судом Миколаївської області.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, розглядається протягом доби з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Враховуючи, що матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, надійшли до суду 24.11.2020 р., апеляційний суд доходить висновку, що суддя місцевого суду розглянув справу у відповідності до вимог ст. 277 КУпАП, а наявність колізійних приписів у законодавстві не може свідчити про порушення права на захист, адже з часу складання протоколу 06.11.2020 р. до часу розгляду справи судом 24.11.2020 р., ОСОБА_1 мав достатньо часу для звернення до фахівця у галузі права, з метою отримання правової допомоги, чим фактично не скористався.

Твердження апелянта про те, що йому не роз`яснювалось право на оскарження постановленого рішення в апеляційному порядку спростовуються даними протоколу судового засідання від 24.11.2020 р., за яким, повернувшись із нарадчої кімнати суддя оголосила постанову, порядок та строк її оскарження, а також змістом самої постанови, у резолютивній частині якого міститься вказівка на можливість такого оскарження протягом десяти днів з дня її постановлення, чим фактично і скористався апелянт.

Безпідставними є також твердження апелянта про неврахування суддею місцевого суду його позитивних характеристик, адже, за встановлення наявності вини правопорушника, суддею накладено стягнення, із врахуваннями вимог ст. ст. 34-35 КУпАП, в мінімальних межах санкції інкримінованого адміністративного правопорушення.

При розгляді справи судом порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Під час перегляду порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2020 року якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн., залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва