Постанова

Іменем України

05 березня 2020 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/112/20

Провадження № 3/578/46/20

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі також - КУпАП/, права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

I. Суть адміністративного правопорушення

1. В Краснопільський районний суд Сумської області надіслано протокол серії ОБ № 146869 від 25.01.2020, який складений поліцейським СРПП № 2 Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області старшим сержантом поліції Рябухою Станіславом Олександровичем відносно ОСОБА_1 , за змістом якого ОСОБА_1 24 січня 2020 року о 20.00 год. на автошляху Самотоївка-Чернеччина, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «ВАЗ2101» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування відсторонений, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

2. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (справи «Надточій проти України» від 15.05.2008, «Лучанінова проти України» від 09.06.2011), суд дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України /далі також КПК/.

3. Так згідно з частиною четвертою статті 107 КПК не здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду справи.

II. Позиція учасників справи

4. ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, та пояснив, що означеного в протоколі дня 24.01.2020 близько 20.00 год. керував транспортним засобом та з`їхав у кювет, самостійно машину не зміг витягнути, тому залишив транспортний засіб та пішов додому На ранок 25.01.2020 близько 07.30 год. до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 області приїхали працівники поліції і повідомили, що до них надійшло повідомлення про залишений автомобіль у кюветі. Інспектори відвезли ОСОБА_1 до місця залишення транспортного засобу та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він не погодився. Крім цього, зазначив, що тривалий час проживав у Республіці Туреччина та фактично не розуміє української мови, спілкується переважно російською, проте працівники поліції склали матеріали на українській мові та не запропонували йому надати перекладача.

III. Встановлені обставини справи

5. З протоколу про адміністративне правопорушення від 25.01.2020 серії ОБ № 146869 убачається, що ОСОБА_1 24 січня 2020 року о 20.00 год. на автошляху Самотоївка-Чернеччина, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «ВАЗ2101» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування відсторонений, чим, на переконання складача протоколу, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР /ас. 1/.

6. З Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.01.2020 убачається, що гр. ОСОБА_1 був направлений на огляд на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я о 07.50 год. 25.01.2020 з ознаками сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, тремтіння пальців рук /ас 7/.

7. З відеозапису судом, встановлено, що відеозапис, взагалі не містить інформацію про керування транспортним засобом громадянином ОСОБА_1 о 20.00 год. 24.01.2020 /ас. 11/.

8. Крім цього, на відеозаписі час фіксації відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння о 07.43 год. 25.01.2020, тоді як в протоколі серії ОБ №146869 зазначено, час керування транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 о 20.00 год. 24.01.2020 та в Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння зазначено, що ОСОБА_1 був направлений до закладу охорони здоров`я о 07.50 год. 25.01.2020.

IV. Джерела права й акти їх застосування

9. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

11. Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

12. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

13. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

14. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися, що передбачено п.2.4 Правил дорожнього руху.

15. Частиною першою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені виключні підстави для зупинки транспортного засобу поліцейським, зокрема, …. якщо водій порушив Правила дорожнього руху України.

16. Згідно з частиною третьою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

17. Згідно п. 27 Постанови Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

18. Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху.

19. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п. 2.9а Правил дорожнього руху.

20. Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

21. Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

22. Згідно з частиною першою статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

23. У той же час, відповідно до вимог чч. 2, 3 статті 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

24. З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

25. Відповідно до чч. 5 та 6 статті 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

26. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

27. Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

28. Згідно зі Статтею 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

29. Згідно зі Статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

V. Висновки Суду

30. Враховуючи невизначеність діючими нормами КУпАП процесу судового слідства та збирання доказів під час судового слідства, суд застосовує до спірних правовідносин аналогію права зокрема вимог статті 22 КПК, що передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

31. Суддя уважає, що є достатньо доказів для прийняття справедливого, законного рішення.

32. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

33. З огляду на конкретні обставини справи, у суду відсутні будь-які докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом о 20.00 год. 24.01.2020 з ознаками алкогольного сп`яніння.

34. Пояснення ОСОБА_1 наданими матеріалами не спростовуються, а узгоджуються з дослідженим у суді відеозаписом події, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння о 07.43 год. 25.01.2020.

35. Згідно Наказу про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

36. На думку суду, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

37. Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

38. В той же час суддя враховує, що обов`язком працівника поліції було запропонувати пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі після того, як він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу о 20.00 год. 24.01.2020, проте з Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.01.2020 убачається, що водій ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився о 07.50 год. 25.01.2020, та матеріали справи взагалі не містять інформації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 о 20.00 год. 24.01.2020.

39. Крім цього, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном, проте у матеріалах справи відсутні докази про те, у який саме спосіб був відсторонений ОСОБА_1 від керування транспортного засобу.

40. Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

41. У статті 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

42. Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Недотримання цих складових права на захист навіть за умови участі захисника у провадженні на різних стадіях може призвести до істотних порушень вимог КПК та скасування судового рішення.

43. Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", "право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником..., є однією з основних ознак справедливого судового розгляду". Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі "Кромбах проти Франції" вказано, що "хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду". Разом із тим потрібно враховувати правові позиції ЄСПЛ, які містяться, зокрема, у таких рішеннях: від 19 лютого 2009 року у справі "Доронін проти України", "Шабельник проти України", від 16 грудня 2010 року у справі "Боротюк проти України"та інші.

44. 10.02.2020, суд, встановивши, що у справі про адміністративне правопорушення особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 потребує участі захисника, направив на адресу Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Сумській області Ухвалу, якою доручив Регіональному центру призначити адвоката для здійснення захисту обвинуваченого, проте листом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Сумській області роз`яснено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом права на безоплатну правову допомогу, а за умови належності особи до певної категорії, що має право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, визначеної статтею 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011, має право самостійно звернутись із заявою у загальному порядку до місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

45. У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення (серія ОБ №146869) не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

46. Отже, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений поліцейським в порушення вимог частини п`ятої статті 266 КУпАП і вважається недійсним.

47. А тому суд не вбачає в діянні ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

48. Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

49. Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

50. Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

51. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

52. Так як всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, приходжу до висновку, що справа про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, оскільки його вина не доведена жодними належними доказами, матеріали справи не спростовують його пояснень.

53. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

54й Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись статтями 245, 247, 252, 268, 269,272, 280, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

1. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар