НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 березня 2020 року Справа № 322/224/20 (Провадження № 3/322/123/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 02.03.2020, за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно: ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувалася до адміністративної відповідальності,

встановив:

26.11.2019, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 , знаходячись вдома за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, що полягало у діях психологічного характеру, а саме у висловлюваннях в її адресу нецензурною лайкою та погрозах позбавити житла, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 18.12.2019 серії ГР № 287508 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доданими до протоколу письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 підписав протокол, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення також визнав вищезазначені обставини, що мали місце 26.11.2019, у вчиненому щиро розкаявся.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Тобто у даній справі тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за правопорушення, вчинене 26.11.2019, закінчився 26.02.2020.

Таким чином, на момент надходження даної справи до суду передбачені законом строки для накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 26.11.2019, закінчились.

За правилом п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім зазначеного, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 150 СК України ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 14.01.2020 під час обстеження житлово-побутових умов сім`ї було встановлено, що в будинку по АДРЕСА_1 були антисанітарні умови, холодно, приготовленої їжі не було, запас дров відсутній, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 15.01.2020 серії ГР № 289912, а також доданими до протоколу письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, актом про відвідування сім`ї № 2 від 14.01.2020, листом служби у справах дітей від 14.01.2020 № 03-01/20.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, а під час розгляду справи також визнав вищезазначені обставини свого проступку, у вчиненому щиро розкаявся.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Проте, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, належним чином не виконує вищезазначених обов`язків, передбачених чинним законодавством, щодо своїх дітей.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

При обранні виду та розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, наявність на його утриманні малолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, є його щире розкаяння. Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто 2 102,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»), що становить 2 102,00*0,2 = 420,40 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 184, ст.ст., 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

2. Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков