Справа № 127/8753/20
Провадження № 33/801/458/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП,

встановив :

Водій ОСОБА_1 повторно протягом року, 10 квітня 2020 року о 23 год 50 хв по вул. Некрасова біля будинку №44 у м. Вінниця, керував транспортним засобом автомобілем «Hundai Elantra» днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, а саме повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та стягнуто 420, 40 грн судового збору на користь держави.

На таку постанову 10 червня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд не виконав вимоги ст. 278 КУпАП та прийняв до розгляду протокол, який містить виправлення дати його складення, не надав оцінку доказу у справі відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які склали протокол, з якого видно, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував на сидінні автомобіля; у протоколі не зазначений технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а тому такий протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі; поліцейськими не було задоволено його клопотання про забезпечення можливості скористатися професійною правничою допомогою, чим порушено його право на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; пояснення свідків, зазначених у протоколі, слід оцінювати критично, з підстав сумнівів у їх незацікавленості, та вони раніше притягувалися до адміністративної відповідальності, а тому можливий зв`язок вищевказаних свідків і поліцейських.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, з підстав, що на території України було встановлено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, 29 травня 2020 року він перебував на лікуванні, що підтверджується лікарняним листком, а електронний примірник оскаржуваної постанови було направлено в ЄДРС лише 03 червня 2020 року.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи після 17 липня 2020 року у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ч. 4 ст. 294 КУпАП, того, що справа двічі призначалася до розгляду (02 липня 2020 року та на 10 липня 2020 року), а доводи щодо незаконності постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 навів в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність особи, яка не з`явилася.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року, апеляційний суд виходить з того що цей строк пропущено ОСОБА_1 з об`єктивних поважних причин, доводи підтверджені допустимими доказами, а тому такий строк підлягає поновленню.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за даною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2,3,4 Розд.І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. 6 Розд. І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 12 Розд. І Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП, що було доведено матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 356205 від 11 квітня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 11 квітня 2020 року, згідно з якими водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; довідкою УПП у Вінницькій області ДПП про те, що постановою від 09 січня 2020 року у справі №127/31075/19 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік; рапортом інспектора взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області В. Курочки начальнику УПП у Вінницькій області ДПП Усеінову Р.

На відеозаписі з нагрудних камер поліцейських (фрагмент за № ), зафіксовано, що на сидінні водія перебуває ОСОБА_1 , на вимогу патрульного поліцейського пред`явити посвідчення водія, останній відмовився, мотивуючи тим, що він на момент прибуття поліцейського до автомобіля не здійснював рух, а зупинився незадовго до цього та очікує на дівчину.

Доводи ОСОБА_1 , що саме в момент прибуття поліцейського до автомобіля, він не здійснював рух, не спростовують обставин, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював такий рух до місця зупинки по вул. Некрасова, 44 в м. Вінниці.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення права на захист у зв`язку з незадоволенням клопотання ОСОБА_1 про можливість скористатися правовою допомогою адвоката, такі доводи не приймаються до уваги, оскільки за змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, а за змістом ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП здійснюється суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, який закінчується прийняттям постанови.

Також не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом через відсутність посилання у ньому на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки такі вимоги встановлені щодо змісту постанови (ч.3 ст. 283 КупАП), прийнятої у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, розгляд яких здійснюється в порядку, передбаченому статтями 279? - 279? КУпАП, а не до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на зацікавленість свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№356205 від 11 квітня 2020 року, не підтверджені належними та допустимими доказами, а участь таких осіб раніше у будь-яких судових справах чи притягнення їх до юридичної відповідальності не є доказом упередженості останніх.

При складанні протоколу серії ДПР18 №356205 від 11 квітня 2020 року будь-яких заперечень щодо залучення свідків від ОСОБА_1 не надходило.

Непідтвердженими є також доводи щодо порушення п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом

Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, яким передбачено заборону закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

За змістом частин 2,3,4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Проте від ознайомлення та від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відеозаписі нагрудної камери поліцейського (фрагмент за № ).

У матеріалах справи відсутні докази, що виправлення дати складення протоколу з «10» на «11» квітня вчинено в порушення вимог п. 7 Інструкції № 1376, тобто після його підписання особою, стосовно якої його складено та ознайомлення з його змістом.

Судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст. 279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для справи встановлено, дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП кваліфіковано правильно, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин