н/п 3/174/60/2020
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2020 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.160 КУпАП відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянки України, не працює, мешкає АДРЕСА_1 ,

якій згідно ст.268 КУпАП роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 165858 від 06.03.2020 р., складеного начальником СРПП№3 Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області Канібор Е.С., 06.03.2020 року, о 15.50 год., ОСОБА_1 здійснювала торгівлю квітів в невстановленому місці по вул.Центральна,26, м.Вільногірськ біля маг. «Варус», а саме 3 тюльпани, 2 крокуси, 3 гіацинта, 5 гілочок мімози.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.160 КУпАП.

ОСОБА_1 показала, що дійсно здійснювала торгівлю квітами у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. У вчиненому розкаюється.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Судом встановлено, що при складенні протоколу посадовою особою порушені вимоги ст.256 КУпАП, а саме: об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення посадовою особою при складення протоколу не конкретизовані, зокрема не вказано та не підтверджено допустимими доказами, що квіти відносяться до промислової групи товарів; точна адреса (область) місця вчинення правопорушення.

Також, до справи не долучено докази на підтвердження факту, що вказане в протоколі місце не визначено для торгівлі, до того ж, протокол огляду товару не складався, згідно з протоколом, вилучені квіти, однак де знаходиться цей товар, не зазначено, що унеможливлює вирішення питання про застосування покарання у вигляді конфіскації предметів торгівлі, яке передбачене санкцією ч.2 ст.160 КУпАП.

Інші докази на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні (пояснення свідків, рапорти посадових осіб, тощо).

До того ж, фотозображення, яке долучене до справи, не є належним доказом, та як відсутні дані про його походження.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, оскільки суб`єктивна та об`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не конкретизовані, доказів на підтвердження її винної поведінки не надано, її вина у торгівлі з рук в невстановлених місцях промисловими товарами не підтверджена належними та допустимими доказами, тому склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.ст.40-1, 160, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.2 ст.160 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова