ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/862/20 Головуючий в 1-й інстанції Кравцов С.О.
Єдиний унікальний № 313/1108/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія ч.1 ст.185-8 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Попова В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Веселівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Веселівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України №8» та заступником начальника ДУ «Веселівський виправний центр №8», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку з малозначністю вчиненого оголошене усне зауваження.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, відповідно до змісту протоколу №1 про адміністративне правопорушення від 07.09.2020 року, зазначається, що ним як директором ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» крім того ще й заступником начальника ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» з виробництва, під час виконання своїх організаційно-адміністративних обов`язків вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-8 КУпАП, - не виконано законну вимогу заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Сотника Р.О. щодо надання інформації за 2019-2020 роки щодо переліку договорів, укладених ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)», стану їх реального виконання, причини їх не відображення на офіційному порталі оприлюднення інформації про публічні закупівлі; фактів передачі земель чи майна ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» в оренду іншим суб`єктам господарювання; стану погашення дебіторської заборгованості за поставлені товари, виконані роботи та надані послуги, обсягу залишків нереалізованої продукції на складах; наявності кредиторської заборгованості, стан її погашення, вжиті заходи по кожному випадку (стан претензійно-позовної роботи); щодо створення служби охорони праці на підприємстві відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про охорону праці», не надав завірені належним чином копії договорів підряду, спільної обробки та спільного користування землею, укладених ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України («№8) у 2019-2020 роках. Причиною складання протоколу послужила та обставина, що 20.08.2020 року для забезпечення виконання завдання прокуратури Запорізької області №16-288 ВИХ-20-270 від 05.08.2020 року за №36/1-7540 ВИХ-20 заступником керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Сотником Р.О. скеровано вищевказаний запит ОСОБА_1 .

Директор ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» він же заступник начальника ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» з виробництва ОСОБА_1 не надав до прокуратури запитувану інформацію з посиланням на те, що Державне підприємство не є об`єктом прокурорських перевірок в розумінні ст.26 Закону України «Про прокуратуру».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що юридичний статус та особливості функціонування підприємств установ покарання, передбачений нормою ст.13 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», і відповідно з чого можливо зробити висновок, що в розумінні вище вказаних норм, вони не є органом чи установою виконання покарань, а відтак не є об`єктом прокурорського нагляду за додержанням законів в органах і установах покарань.

Також зазначає, що хоча нормою п.4 ч.2 ст.13 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» і передбачено що керівниками підприємств установ виконання покарань є за посадами заступники начальників установ виконання покарань, про що зазначив і суд у оскаржуваній постанові, проте з наданих стороною правопорушника та долученим до матеріалів справи в якості письмових доказів копії штатного розпису ДУ «Веселівського виправного центру (№8)» не вбачається наявність посади заступника начальника з виробництва, яку за твердженням прокурора займає ОСОБА_1 , натомість є посада директора підприємства, яка передбачена безпосередньо у штатному розкладі самого підприємства а не установи. Таким чином, висновок суду про одночасне обіймання ОСОБА_1 двох посад, директора підприємства та заступника начальника установи з виробництва, фактично не підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

Крім того, вищевказаний запит прокурора є запитом про надання інформації і фактично можливість звернення з ним не передбачена нормою ст.26 ЗУ «Про прокуратуру» та відповідно не передбачена його обов`язковість. Натомість звернення з даним запитом має бути врегульоване Законом України «Про доступ до публічної інформації», однак прокурор не керувався цією нормою.

Також звертає увагу суду, що суть запитаної інформації прямо не відноситься до нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах виконання покарань і при цьому посилання на необхідність виконання завдання прокуратури вищого рівня відповідно до вимог закону не є підставою для обов`язковості запиту.

На підставі викладеного, просить постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Попова В.Г. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Так, відповідальність за ч.1 ст.185-8 КУпАП настає у разі невиконання посадовою особою законних вимог прокурора.

Обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення викладено в протоколі про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2020 року, з якого вбачається, що директор ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» він же заступник начальника ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» з виробництва ОСОБА_1 не надав до прокуратури запитувану інформацію у порядку визначеному ст.23 Закону України «Про Прокуратуру», чим вчинив невиконання законних вимог прокурора, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-8 КУпАП. (а.с.1-5).

Факт відмови в наданні на запит прокурора документів та інформації не заперечував в суді першої інстанції і сам ОСОБА_1 , що також підтверджується листом на адресу Мелітопольської місцевої прокуратури (а.с.6), при цьому пояснив, що Державне підприємство не є об`єктом прокурорських перевірок в розумінні ст.26 Закону України «Про прокуратуру», а відтак не є об`єктом прокурорського нагляду за додержанням законів в органах і установах покарань.

Підстави законності вимог прокурора згідно його запиту №36/1-7540 вих-20 від 20.08.2020 року про скерування директором ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» ОСОБА_1 в прокуратуру інформації та належним чином завірених копій документів, перелік яких наведено у цьому запиті, були предметом дослідження судом першої інстанції, який, на переконання апеляційного суду, прийшов до обґрунтованого висновку про законність таких вимог прокурора, належним чином обґрунтувавши своє рішення.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор має право витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах, шляхом проведення регулярних перевірок, а також у зв`язку з необхідністю належного реагування на відомості про можливі порушення законодавства, що містяться у скаргах, зверненнях чи будь-яких інших джерелах.

Згідно зі ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

На території с. Озерне Веселівського району Запорізької області розташоване ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)», з яким ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» постійно укладає договори про використання праці засуджених до обмеження волі (спецконтингенту), для виконання робіт на господарсько-промислових об`єктах.

Крім того, Державне підприємство та зазначений виправний центр відносяться до Державної кримінально-виконавчої служби України та мають однакове підпорядкування Міністерству юстиції України.

Також, вказане Державне підприємство перебуває під юрисдикцією ДКВС України, яке зобов`язане ставити за мету досягнення завдань, передбачених ст.1 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», а саме здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до Статуту ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» директор державного підприємства за посадою є заступником начальника ДУ «Веселівського виправного центру (№8)», що вказує на його безпосереднє підпорядкування.

З урахуванням того, що засуджені, які відбувають покарання у виді обмеження волі в ДУ «Веселівський виправний центр (№8)», залучаються до виробничих об`єктів на ДП Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)», то державне підприємство, де використовується праця засуджених, також є об`єктом прокурорських перевірок.

Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Таким чином, засуджені мають право на безпечні умови праці та інші права, визначені Законом України «Про охорону праці». Проте, у запиті прокуратури, в наданні інформації за яким ОСОБА_1 відмовлено, безпосередньо порушено питання про службу охорони праці на Державному підприємстві. Питання щодо укладених договорів, погашення дебіторської та кредиторської заборгованостей відносяться до фінансового благополуччя підприємства, яке має виплачувати засудженим заробітну плату.

Вимога надати копії договорів підряду, спільної обробки та спільного користування землею також є обґрунтованою, оскільки засуджені залучаються до польових робіт на землях, які належать ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)». Саме на виконання вищезазначеного завдання заступником керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Сотником Р.О. і було направлено запит до ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)».

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність вимог прокурора є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

При цьому в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені районним судом фактичні обставини справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що директор ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» - заступник начальника ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» з виробництва ОСОБА_1 27.08.2020 року під час виконання своїх організаційно-адміністративних обов`язків, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-8 КУпАП, а саме не виконав законну вимогу заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Сотника Р.О. щодо надання інформації та завірених належним чином копій договорів підряду, спільної обробки та спільного користування землею, укладених ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№8)» у 2019-2020 роках.

При розгляді справи районним судом істотних порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене як адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Інші доводи, на які посилається апелянт, спростовуються самими матеріалами справи та не є безумовними підставами для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Веселівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та у зв`язку з малозначністю вчиненого оголошене усне зауваження, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 313/1108/20