П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2020 року м. Біла Церква. Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Буцмак Ю.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм в ТОВ «Транссіті», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП у матеріалах справи відсутній, у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

У протоколі серії ГП №129800 від 08.11.2020 р. зазначено, що 08.11.2020 р. о 11 год. 45 хв. ОСОБА_1 , в м. Біла Церква Київської обл., по вул. Павлюченко, 103, здійснював перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №22 транспортним засобом марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , кількість пасажирів на 6 осіб перевищувала кількість місць для сидіння, передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги пп.2 п. 11 Постанови КМУ від 22.07.2020 р. №641 та затверджений протокол №35 позачергового засідання Київської областої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 30.10.2020 р.

Суддя, оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши приєднані до протоколу документи, дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП в діях ОСОБА_2 виходячи з наступного.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість не визнав та просив закрити провадження по справі відносно нього, за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, про що надав відповідне клопотання.

Відповідно до ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин із введенням ряду обмежень: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі.

Із аналізу вказаних підзаконних актів та рішень органів місцевого самоврядування, прийнятих на їх виконання, встановлено, що дійсно у зв`язку з введенням в Україні карантину з метою запобігання поширенню коронавірусу СOVID-19 було прийнято обмеження, зокрема, у здійсненні регулярних пасажирських перевезень на міських маршрутах автомобільними транспортними засобами, які здійснюють суб`єкти господарювання керівники відділів, управлінь, комунальних підприємств, установ, організацій усіх форм власності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами відповідно постанови Кабінету міністрів України від 13 жовтня 2020 року № 956, продовжити до 31 грудня 2020 року на території міста дію карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами визначених згідно постанови Кабінету міністрів України від 11 листопада 2020 року № 1100: на період дії карантину, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 256 ч.1 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення… інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням КСУ від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У рішенні Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року наголошено, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні, встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України.

Суддя встановив, що ОСОБА_1 працює водієм автобуса, тобто є лише найманим працівником ТОВ «Транссіті», що свідчить про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання - перевізником, а саме суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Окремо слід зазначити, що норма ст. 44-3 КУпАП, є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП долучено докази, а саме: рапорт, фотокартки, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відеозапис з нагрудної камери поліцейського від 08.11.2020 р.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 немає жодних відомостей про те, які конкретно підзаконні акти, рішення органів місцевого самоврядування, прийняті на виконання Постанови КМУ він порушив. Посилання в протоколі постанову КМУ є загальним, оскільки вказана норма рішення Уряду не містить в собі жодних посилань на обов`язок перевірки саме водієм автомобільного транспортного засобу, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, кількості пасажирів в період дії карантину.

Суд зауважує, що до протоколу про адміністративне правопорушення навіть не долучено жодних доказів стосовно технічних характеристик транспортного засобу, яким керував водій дозволеної в ньому кількості сидячих місць для перевезення пасажирів, передбаченої його технічною характеристикою або визначеною в реєстраційних документах. Відсутність таких доказів виключає можливість перевірки судом обставин, викладених в рапорті інспектора ПП та зафіксованих на відеозаписів, долученому до протоколу. Сам по собі рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Суддя констатує, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, не є доказом вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

За таких обставин, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Наданий суду диск з відеозаписом суд не приймає до уваги, оскільки він не містить в собі інформації, що стосується обставин справи, а зафіксовані на ньому судження та міркування не є достатніми для покладення в основу судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 221, 246, 247 ч.1 п.1, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у порядку та строки, передбачені ст. 294 КУпАП.

СуддяЮ. Є. Буцмак

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області