ЄУН № 336/798/20
пр. № 3/336/509/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника адвоката Балкового Р.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185-10 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 185-10 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 07.02.2020 року, 07.02.2020 року о 06.40 годині в пункті пропуску «Запоріжжя» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Блакитна, 4, прикордонною зміною було затримано гр. України ОСОБА_2 , який під час конфліктної ситуації із співробітниками аеропорту здійснив напад із застосуванням фізичної сили на прикордонний наряд під час виконання посадових обов?язків, пов?язаних з підтриманням режиму в пункту пропуску, тим самим наніс тілесні ушкодження прикордонному наряду, на зауваження та попередження не реагував.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав, про обставини подій пояснив, що 06.02.2020 року о 18.30 годині мав відбутись виліт з м. Шарм-Ель-Шейх Єгипту до м. Запоріжжя, на якому він мав повернутись до України разом із своєю дружиною ОСОБА_3 та їх малолітньою дитиною, однак рейс був затриманий та виліт відбувся вже після опівночі. Коли літак наблизився до м. Запоріжжя командир повітряного судна сповістив їх про те, що злітно-посадкова смуга не готова, тому вони ще близько години перебували у повітрі та після цього літак приземлився. Пройшовши прикордонний пункт та паспортний контроль, ОСОБА_1 разом із родиною потрапив до зони митного контролю та почав очікувати багаж. Оскільки вони покидали літак вже наприкінці, то коли вони потрапили до багажної стрічки, пасажири, що покинули літак раніше, вже почали висловлювати своє обурення з приводу невидачі багажу. На запитання пасажирів фактично ніякої інформації щодо строку видачі багажу не надавали, пропонували очікувати, вказуючи на відсутність достатньої кількості вантажників. Оскільки візки з валізами стояли безпосередньо перед багажною стрічкою на пероні, двері були відчинені, то пасажири кілька разів запитували дозволу на те, щоб вивантажити валізи самостійно, але їм вказували очікувати. Приблизно за годину чи півтори, оскільки всі були втомлені, діти плакали, а будь-якої реакції з боку працівників аеропорту не було, пасажири почали самотужки вивантажувати валізи на багажну стрічку, після чого проходити митний контроль та залишати будівлю аеропорту. Працівники митної служби заперечень з цього приводу не висловлювали та пропускали людей. ОСОБА_1 також разом із іншими чоловіками допомагав розвантажувати валізи. Коли вже залишалось близько десяти валіз, зненацька вибігли кілька чоловіків в формі зеленого кольору та зеленого плямистого забарвлення та напали на ОСОБА_1 та інших пасажирів. При цьому ОСОБА_1 штовхнули на землю, поклали обличчям донизу та почали заламувати руки, внаслідок чого він відчув сильний біль у правій руці та зрозумів, що отримав серйозне пошкодження руки. Потім на ОСОБА_1 наділи кайданки, підняли з землі та повели до приміщення аеропорту. Під час цих подій він чув голос своєї дружини ОСОБА_3 , яка прохала прикордонників припинити його бити, вказувала, що він має захворювання хребта. ОСОБА_1 не бачив, щоб ОСОБА_3 наносила комусь якісь удари. Вони обидва були повністю тверезі, адже з ними був малолітній син, ОСОБА_3 взагалі не вживає алкоголю, а ОСОБА_1 лише напередодні виліту вжив трохи пива, оскільки залишив автомобіль на стоянці аеропорту, тож мав сідати за кермо та з аеропорту їхати додому до м. Нікополь. ОСОБА_1 стверджував, що будь-яких вимог ані йому, ані його дружині, ані іншим пасажирам будь-хто з працівників прикордонної та митної служби не висували, на момент нападу на нього працівників прикордонної служби вони вже пройшли прикордонний контроль та перебували у митній зоні, а самостійне вивантаження багажу було викликано тривалим очікуванням, загальною втомою усіх та відсутністю будь-якої реакції з боку працівників аеропорту на їх звернення.

Захисник просив закрити провадження за відсутністю події та складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , вказуючи, що ОСОБА_1 жодних порушень не вчинив, він перебував на території України та вже пройшов паспортний контроль, тож у прикордонників не було жодних повноважень вчиняти щодо нього якісь дії. Внаслідок неправомірних дій працівників прикордонної служби, перевищення ними своїх повноважень, незаконного затримання, порушення права на захист, права ОСОБА_1 були порушені, йому спричинені тілесні ушкодження, ймовірно, середнього ступеню тяжкості. З приводу цих дій було подано відповідні заяви до Шевченківського відділу поліції ДП ГУНП в Запорізькій області та Державного бюро розслідувань. Також захисник вказував, що будь-яких вимог працівники прикордонної служби ОСОБА_1 не висували та фактично на момент конфлікту їх функції з прикордонного контролю вже були завершені, адже пасажири рейсу пройшли паспортний контроль та перебували у митній зоні.

В судовому засіданні за клопотанням захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були досліджені відеозаписи, які ОСОБА_1 передали інші пасажири рейсу, які фіксували події того дня, допитані свідки, досліджені матеріали адміністративної справи.

Свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що вона разом із чоловіком ОСОБА_1 та малолітнім сином поверталась до м. Запоріжжя рейсом Шарм-Ель-Шейх-Запоріжжя. Рейс був затриманий на кілька годин, а коли літак наблизився до м. Запоріжжя командир літака повідомив, що злітно-посадкова смуга не готова, тому вони ще близько години кружляли над містом. Коли літак приземлився, свідок з родиною, оскільки сиділи в хвості повітряного судна, покинули літак серед останніх та до приміщення аеропорту прибули третім автобусом. Пройшовши паспортний контроль, вони потрапили до зони видачі багажу. Коли вони прибули, то пасажири, що вийшли з літака раніше, вже обурювались з приводу тривалої невидачі багажу. Почекавши деякий час, оскільки фактично питання розвантаження та видачі багажу не вирішувалось, їм лише запропонували поскаржитись до адміністрації аеропорту, одночасно повідомивши, що у такий час все одно нікого з адміністрації немає, та не маючи змоги вийти з пункту митного контролю без валіз, адже потім можливості повернутись назад не було, пасажири почали самотужки розвантажувати валізи, які перебували у візках за дверима цієї зони. У розвантаженні валіз брав участь і її чоловік ОСОБА_1 . Коли майже весь багаж вже був розвантажений, залишалось близько десяти валіз, свідок побачила, як на її чоловіка без будь-яких вимог чи попередження накинулись кілька чоловіків в формі зеленого кольору, повалили його на землю та почали, як їй здалось, бити. Почувши крик чоловіка, ОСОБА_3 вибігла за двері та почала кричати, щоб ОСОБА_1 відпустили та припинили насильство, адже він має захворювання хребта та таке поводження може йому зашкодити. Під час сутички вона нікого не била та тілесних ушкоджень не завдавала. Потім їх обох затримали та відвели до приміщення аеропорту, де склали протоколи про адміністративне правопорушення. Потім з?ясувалось, що ОСОБА_1 сильно пошкодили праву руку, а також завдали інших ушкоджень.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що поверталась до України рейсом Шарм-Ель-Шейх-Запоріжжя. Рейс був затриманий, адже мав вилетіти о 18.30 годині 06.02.2020 року, а фактично вилетів приблизно о 01.40 годині 07.02.2020 року, а приземлення було затримане у зв?язку з неготовністю злітно-посадкової смуги. Коли пасажири покинули літак та пройшли паспортний контроль, то всі перебували у зоні митного контролю, очікуючи видачі багажу. Очікували приблизно півтори години, на звернення пасажирів до працівників аеропорту не звертали уваги, а лише вказували очікувати. Особисто свідок зі своїм чоловіком кілька разів звертались до працівників митної служби з питанням коли вони зможуть отримати багаж, адже чоловік свідка поспішав на інший рейс, реєстрація на який проходила в зоні виліту внутрішніх рейсів, однак, їм не надавали ніякої інформації, вказували очікувати або пропонували скаржитись начальнику аеропорту, якого водночас в цей час на роботі не було. Оскільки на рейсі було багато дітей, останні були втомлені складеним перельотом, плакали, їх нудило, натомість у залі очікування не було навіть місць, щоб присісти, то чоловіки почали вивантажувати валізи самостійно. Майже усі валізи були вивантажені. Більшість людей покинуло зону аеропорту, пройшовши митний контроль, аж раптом набігли чоловіки у формі та почалась бійка. При цьому чоловіки у формі клали пасажирів обличчям на асфальт, хапали за руки, будь-яких вимог від цих осіб свідок не чула. Внаслідок затримки у видачі багажу чоловік свідка спізнився на наступний літак та вони були вимушені понести додаткові витрати з придбання нових квитків.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що прилетіла рейсом з м. Шарм-Ель-Шейх до м. Запоріжжя, довго очікували видачі багажу, а потім пасажири почали самостійно вивантажувати багаж. Через деякий час звідкись вибігли прикордонники та почали класти пасажирів обличчям на землю. ОСОБА_1 поклали на землю та завели йому руки за спину, утримуючи у такому положенні. Перед конфліктом жодних вимог прикордонники не висували та під час бійки свідок також не чула, щоб вони висували якісь вимоги.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що прилетів рейсом Шарм-Ель-Шейх Запоріжжя, пасажири пройшли паспортний контроль, після чого тривалий час очікували багаж, їм вказували, що вантажників нема, оскільки вони займаються іншими рейсами. Кілька разів пасажири пропонували розвантажити валізи самостійно, але їм казали чекати. Через деякий час пасажири почали розвантажувати валізи самотужки, в тому числі і свідок, майже все вивантажили та більшість людей покинула аеропорт. В цей момент зненацька прибігли прикордонники, накинулись на пасажирів, зокрема ОСОБА_1 поклали на землю. Будучи обурений цим, ОСОБА_6 запропонував своїй дружині зафільмувати події, що остання і зробила. На ОСОБА_1 накинулись приблизно сім чоловіків у формі, збили з ніг та заламували йому руки.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що 07.02.2020 року вона прибула рейсом з м. Шарм-Ель-Шейху, пасажири дуже довго очікували багаж, хоча візки з валізами стояли безпосередньо біля багажної стрічки на вулиці. На рейсі було багато дітей, які плакали та їх нудило. Пасажири просили дозволу розвантажити валізи самостійно, а згодом почали розвантажувати багаж самотужки, оскільки вантажників так і не було, а покинути зону митного контролю пасажири не могли без багажу, адже потім не змогли потрапити знов всередину пункту пропуску. Отримавши свої валізи, свідок поїхала з аеропорту, конфлікт не застала.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює головним державним інспектором митного посту «Запоріжжя-аеропорт». 07.02.2020 року він був старшим митної зміни, прибув рейс, пасажири пройшли паспортний контроль та очікували багаж, який довго не вивантажували. Свідок особисто повідомив про це хендлінгову компанію, що обслуговує аеропорт. Потім пасажири розпочали вивантажувати багаж самостійно, оскільки двері на перон не були зачинені, свідок повідомив про це керівництво та вони прийняли рішення не втручатись у цю ситуацію та пропустити людей. Після цього свідок вийшов з приміщення, а коли повернувся, то вже застав сутичку між прикордонниками та пасажирами, яка відбувалась на пероні. Працівники митної служби участі у цій сутичці не брали.

При демонструванні свідку ОСОБА_8 за клопотанням захисника протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , свідок вказав, що такого протоколу він не підписував, підпис в графі свідки йому не належить.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що працює головним інспектором митного посту «Запоріжжя-аеропорт». Після приземлення рейсу, який затримувався, через те, що одночасно відправляли три рейси, тож вивантаження багажу пасажирів рейсу, що прилетів, було затримано. Пасажири близько години очікували біля багажної стрічки, кілька разів пропонували розвантажити багаж самостійно, а потім вийшли на перон та розпочали розбирати речі та проходити митний контроль. Працівники митної служби повідомили про це службу охорони аеропорту, але останні будь-яких заходів не вживали, тому, зваживши ситуацію, митники прийняли рішення пасажирів пропустити та останні почали виходити. В якийсь момент свідок повернувся та побачив, що на вулиці прикордонники затримують когось з пасажирів, застосовуючи до нього кайданки. Потім цей пасажир - ОСОБА_1 скаржився на біль в руці та йому було запрошено медичного працівника.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що після прильоту до аеропорту 07.02.2020 року та проходження паспортного контролю пасажири очікували багаж приблизно хвилин 40, а потім розпочали звертатись до працівників митниці та аеропорту з запитанням коли буде розпочато розвантаження багажу, але їм пропонували очікувати. Почекавши ще якийсь час, пасажири розпочали вивантажувати багаж самостійно та майже завершили розвантаження, але раптом прибігли кілька людей, вхопили ОСОБА_1 , заламали йому руки та надягли кайданки. Будь-яких вимог прикордонники не висували, їх під час розвантаження не було, а прибігли вони лише наприкінці та одразу почали хапати пасажирів.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює інспектором відділу прикордонної служби «Запоріжжя» Державної прикордонної служби України. 07.02.2020 року приблизно о 06.00 годині прибув літак до м. Запоріжжя, пасажири пройшли паспортний контроль та в зоні митного контролю очікували видачі багажу. Потім пасажири вийшли на перон та самостійно розпочали розвантажувати багаж, на що працівники прикордонної служби Шепеленко та ОСОБА_12 просили їх повернутись до зони очікування, але пасажири продовжували вивантажувати багаж. Про це повідомили службу охорони аеропорту, але останні відмовились втручатись, а працівники поліції прибули лише після завершення конфлікту. Коли до пасажирів підійшли прикордонники, ОСОБА_1 штовхнув прикордонника ОСОБА_13 та до ОСОБА_1 були застосовані кайданки. В цей момент вибігла ОСОБА_3 , штовхнула ОСОБА_11 , внаслідок чого свідок впала та вдарилась головою об візок. Після цього була затримана і ОСОБА_3 також. Щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були складені протоколи про адміністративне правопорушення. Свідок пояснила, що самостійно складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , хоча розуміла, що може мати статус потерпілої у справі, але порушень у цьому не вбачала.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що працює інспектором прикордонного контролю Державної прикордонної служби України. 07.02.2020 року приблизно о 05.40 годині прибув літак до аеропорту м. Запоріжжя, після проходження паспортного контрою пасажири опинились в зоні митного контролю та очікували на багаж. Через деякий час пасажири розпочали вивантажувати багаж самостійно, після чого свідок отримав наказ від старшої зміни ОСОБА_15 перешкодити цьому. Свідок разом із іншими прикордонниками підійшли до пасажирів та попросили їх повернутись до місця видачі багажу, але пасажири розпочали лаятись. В цей момент затримали ОСОБА_1 , вибігла ОСОБА_3 та розпочала штовхати прикордонників, ОСОБА_11 просила ОСОБА_3 повернутись до зали видачі багажу, однак, остання відштовхнула ОСОБА_11 , а остання впала та вдарилась об візок. Чи складались протоколи затримання цих осіб свідок вказати не може.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що працює заступником начальника відділу прикордонної служби «Запоріжжя» з персоналу, станом на 07.02.2020 року виконувала обов?язки начальника відділу. Приблизно о 06.50 годині їй черговий повідомив про конфлікт, свідок намагалась зв?язатись із старшою зміни ОСОБА_15 , однак, остання не відповідала. Прибувши приблизно о 07.20-07.25 годині, свідок не застала конфлікту, протоколи вже були складені. Потім інспектор ОСОБА_11 викликала працівників лінійного відділу поліції. На думку свідка, законні вимоги працівників прикордонної служби полягали у вимозі пасажирам припинити розвантажувати багаж самотужки, а працівники прикордонної служби втрутились, оскільки зона митного контролю є частиною пункту пропуску, тож хоча пасажири і пройшли паспортний контроль, але прикордонники виконували обов?язок з охорони режимі в пункті пропуску. Причин неоформлення протоколів затримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідок вказати не змогла, не запрошення адвокатів для захисту затриманих при складенні протоколів пояснити також не змогла.

Відповідно до рапорту інспектора прикордонного контролю відділу прикордонної служби «Запоріжжя» Чулановської Я.Р. від 07.02.2020 року остання повідомила про те, що в залі видачі багажу виникла сутичка між пасажирами авіарейсу Шарм-Ель-Шейх-Запоріжжя через затримку видачі багажу. Через відсутність вантажників пасажири намагались вийти із залу та самотужки здійснити розвантаження багажу. Склад прикордонних нарядів усно попередив пасажирів, але позитивної реакції не було, після чого було попереджено про застосування заходів фізичного впливу. Пасажирка ОСОБА_17 інспектора не слухала, на зауваження не зважала та почала застосовувати до інспектора фізичну силу.

При перегляді відеозаписів вбачається, що пасажири рейсу звертались до головного державного інспектора митного поста Запоріжжя-аеропорт ОСОБА_18 С.М. з приводу невидачі багажу, на що останній запропонував пасажирам вийти за межі пункту пропуску та звернутись зі скаргами до адміністрації аеропорту. Наступним відеозаписом зафіксовано як пасажири самотужки викладають валізи на багажну стрічку.

Також суду наданий відеозапис, на якому зафіксований конфлікт між кількома чоловіками у формі прикордонної служби та пасажирами, в ході якого було фактично застосовано заходи фізичного примусу до ОСОБА_1 , а також застосовані кайданки.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції.

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який направлений до суду, не зазначено частини статті 185-10 КУпаП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 , водночас з суті викладеного в протоколі вбачається, що кваліфікація дій ОСОБА_1 здійснена за ч. 1 цієї статті.

Ст. 185-10 ч. 1 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

В протоколі про адміністративне правопорушення не міститься викладення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , у відповідності до диспозиції ст. 185-10 ч. 1 КУпАП, адже не вказано, що ОСОБА_1 вчиняв злісну непокору працівнику ДПС України, а рівно і не вказано яке саме законне розпорядження працівника ДПС України, якого саме працівника ДПС України не виконав ОСОБА_1 та з виконанням яких саме обов?язків працівником ДПС України була пов`язана висунута вимога.

Так, у протоколі не вказано, які саме службові обов?язки, пов?язані із охоронною державного кордону або здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон України виконувались працівниками Державної прикордонної служби під час вищеописаних подій.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року, у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» за заявою № 4909/04 від 10 лютого 2010 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Тож згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до диспозиції ст. 185-10 ч. 1 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення може бути вчинена в даному випадку шляхом злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків:

1. пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні

2. пов?язаних із здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Суд зауважує, що фактично ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані у рапорті інспектора прикордонної служби Чулановської Я.О. не зазначено які конкретно вимоги висувались працівниками прикордонної служби, ким саме з працівників та до кого саме з пасажирів.

Працівниками Державної прикордонної служби України, які допитані судом як свідки, в якості того які ж законні вимоги були висунуті ОСОБА_1 висунуто декілька версій, а саме: що законна вимога полягала у: 1. припиненні самостійного розвантаження багажу; 2. забороні виходу на перон, адже перон відноситься до режимного об`єкту; 3. вимозі повернутись до приміщення аеропорту, адже пасажири могли спробувати повернутись до зони прикордонного контролю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доцільним розглянути питання наявності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в ракурсі диспозиції ст. 185-10 ч. 1 КУпАП повністю, а саме проаналізувати які саме повноваження виконували працівники ДПС України під час конфлікту.

Так, статтею 1 Закону України «Про державний кордон України» № 1777 від 04.11.1991 року визначено, що державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Стаття 3 Закону України № 1777 вказує, що державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється, зокрема, на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтями 12,13 Закону України № 1777 вказано, що особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Контроль організовується та здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку. Пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Враховуючи, що події відбувались на території міжнародного аеропорту м. Запоріжжя, тож очевидним є, що дії працівників прикордонної служби не були пов?язані з охороною державного кордону України, адже він був перетнутий ще під час прибуття у повітряний простір України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» № 1710 від 05.11.2009 року перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Аналогічні норми містить і Технологічна схема пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон України у міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Запоріжжя», затверджена наказом Бердянського прикордонного загону від «07» лютого 2018 року № 13, відповідно до якої початком прикордонного контролю повітряного судна вважається подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі відділу прикордонної служби.

Прикордонний контроль включає: перевірку документів; огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; виконання доручень правоохоронних органів України; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою відділу прикордонної служби дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Після закінчення прикордонного контролю пасажири направляються в зону митного контролю.

Оскільки на момент конфлікту процедура прикордонного контролю щодо ОСОБА_1 вже була завершена, адже ОСОБА_1 завершив паспортну перевірку та отримав дозвіл прямувати до приміщення видачі багажу та зони митного контролю, тож фактично повноваження працівників ДПС України, які пов?язані безпосередньо із здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, були завершені.

Невиконання вимог працівників ДПС України, пов?язаних з забезпеченням дотримання режиму в пункті пропуску, диспозицією ст. 185-10 ч. 1 КУпАП, не охоплюються.

Посилання у протоколі про нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень прикордонному наряду будь-якими доказами не підтверджені, в протоколі та доданих до нього документах відсутні відомості про те, що особисто ОСОБА_1 комусь з працівників ДПС України наніс тілесні ушкодження, такі відомості не були сповіщені і будь-ким із допитаних судом свідків.

Дії ОСОБА_1 та інших пасажирів щодо самостійного розвантаження багажу та виходу на перон без супроводу уповноважених працівників дійсно не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, водночас, на думку суду, вони були обумовлені тривалою бездіяльністю працівників аеропорту, невжиттям адміністрацією аеропорту заходів для організації роботи державних контрольних органів і служб з метою забезпечення скорочення до мінімуму часу на здійснення прикордонного та митного контролю, відсутністю конструктивного двостороннього спілкування між працівниками прикордонної та митної служб, адміністрацією аеропорту та пасажирами, неповідомленням конкретних строків видачі багажу, при цьому такі дії, а саме розвантаження багажу самостійно пасажирами, не призвели до будь-яких негативних наслідків.

Суд погоджується з доводами захисника про те, що працівниками прикордонної служби було проведено затримання ОСОБА_1 без оформлення відповідного протоколу адміністративного затримання, про що зазначено у самому протоколі про адміністративне правопорушення, та це підтверджено показами свідків, при цьому всупереч ст. 261 ч. 3 КУпАП, пункту 17 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 898 від 18.09.2013 року, про затримання не було повідомлено регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, тобто порушено право ОСОБА_1 на захист.

Фактична відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення підпису свідка ОСОБА_8 , що слідує з його пояснень про те, що підпис у протоколі йому не належить, на дійсність протоколу не впливає, адже у відповідності до положень ст. 256 КУпАП протокол підписується свідками за їх наявності. Підробка цього підпису у протоколі може бути встановлена в межах службового розслідування або кримінального провадження.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки судом справа розглядається в межах обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, між тим як протокол не містить будь-яких конкретних відомостей щодо особистості працівників державної прикордонної служби, якими висувались вимоги або віддавались розпорядження ОСОБА_1 , не містить відомостей щодо того, які саме вимоги чи розпорядження були висловлені ОСОБА_1 , не містить відомостей про те, в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 вимогам та розпорядженням, на момент подій працівники прикордонної служби не виконували службових обов?язків, пов?язаних із охороною державного кордону або із здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, адже у м. Запоріжжя відсутній державний кордон України, а процедуру прикордонного контролю Фондяков С.В. вже завершив та перебував у приміщенні видачі багажу та митній зоні, між тим диспозиція статті 185-10 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність виключно за злісну непокору законним розпорядження чи вимогам працівників прикордонної служби під час виконання ними саме вищевказаних обов?язків, а не обов?язків із забезпечення режиму в пункті пропуску, тож суд не вбачає у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 185-10 ч. 1 КУпАП, що, відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185-10 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк