Справа № 587/284/20
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2020 рокусуддя Сумського районного суду Черних О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського прикордонного загону відділу прикордонної служби «Юнаківка» про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
15 лютого 2020 року о 10-50 годині на напрямку н.п. Кіндратівка (Україна) н.п. Троїцьке (РФ) в районі інформаційного показника № 890 громадянин України ОСОБА_1 спільн з громадянином України ОСОБА_2 здійснили незаконний перетин державного кордону України в пішому порядку поза встановленим пунктом пропуску, після чого були затримані прикордонним нарядом ПС ФСБ РФ, порушив вимоги ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та суду пояснив, що 15 лютого 2020 року він з товаришем ОСОБА_2 поїхав рибалити на ставок, що знаходиться в с. Кіндратівка Сумського району. Там вони ходили по ставку, пробивали лунки, ходили від однієї до іншої. Через деякий час він побачив людей у формі, один з них попросив його підійти до них, хоча відстань була значна. Але він, нічого не підозрюючи направився до них, а коли підійшов, то йому повідомили, що вони співробітники ФСБ РФ і він перетнув кордон з Російською Федерацією. Жодних показників, що десь там проходить лінія кордону, він не бачив.
Вислухавши правопорушника, дослідивши додані до протоколу письмові докази, приходжу до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.
Тобто, в суді встановлено, що у ОСОБА_1 не було умислу на перетин державного кордону, його пояснення надані в суду повністю узгоджуються з письмовими поясненнями, в яких він зазначив, що «про проходження та позначення на місцевості державного кордону України з РФ я не знав.
Будь-яких доказів вини ОСОБА_1 , а саме: належних доказів свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, суду не надано.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загально правовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП,
У Х В А Л И В:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Черних