КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4072/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Жовноватюк В.С.
категорія: ст. 471 МК України Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В., розглянувши 14 грудня 2020 року апеляційну скаргу захисника Сініченка І.С. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Югенхайм, Німеччина, який зі слів проживає АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України,-

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил, відповідальність за яке передбачено ст. 471 Митного Кодексу України, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн 00 коп., що підлягає сплаті на користь держави України з конфіскацією в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил, згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 1109/10000/20 а саме: євро, кількістю 8100.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 , 20 червня 2020 року, о 20 годині 12 хвилин, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який прилетів до України з м. Стамбул, Туреччина, транзитом через Білорусь, м. Мінськ, рейсом В2 845, літаком а/к «Белавіа», своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор». Після перетину пасажиром «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору» у ОСОБА_1 була виявлена готівка в розмірі 18 000 євро та 3 000 гривень, що знаходилися: 8 000 євро та 3 000 гривень у гаманці пасажира, а також 10 000 євро у відкритому поліетиленовому пакунку, які знаходились у наплічній сумці пасажира (ручна поклажа), без ознак приховування. За протоколом вилучено 8100 євро, решту грошових коштів, що еквівалентні 10 000 євро пропущено пасажиру.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України ОСОБА_1 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі, передбаченому відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 зі змінами внесеними Постановою Правління НБУ № 312 від 25.07.2012, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

В апеляційній скарзі захисник Сініченко І.С. просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 , провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду захисник змінив апеляційні вимоги та просив скасувати постанову суду в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді конфіскації валюти, яку просив повернути його підзахисному.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що ОСОБА_1 дійсно перетнув митний кордон за спрощеною процедурою, не задекларувавши готівкові кошти. Проте вважає, що їх конфіскація є занадто суворим покаранням за правопорушення, яким не було спричинено жодних збитків.

Так, вилучена валюта має законне походження та необхідна йому для оплати навчання в НТУ «Харківський політехнічний інститут». Їх конфіскація поставить ОСОБА_1 у скрутне матеріальне становище.

Проте суд першої інстанції, накладаючи стягнення, не врахував у повній мірі той факт, що конфіскація вилученої у ОСОБА_1 валюти покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар».

Заслухавши пояснення захисника Сініченка І.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника митниці, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах /коридорах/ спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не звертався.

Згідно вимог статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, та хоч й обґрунтовано дійшов правильного висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте не врахував практику Європейського суду з прав людини, в тому числі його позиції у справі «Садоха проти України», й застосував конфіскацію вилученої валюти.

Під час розгляду апеляційної скарги знайшли своє підтвердження наступні обставини.

20 червня 2020 року вилучені грошові кошти належать ОСОБА_1 та потрібні були йому для оплати навчання, докази чого були надані суду першої інстанції. Кошти він не задекларував через власну розгубленість не звернув увагу на необхідність їх декларування. Докази незаконності походжень грошових коштів, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не містять. Вважаю, що вилучена валюта, яка належить студенту ОСОБА_1 покладає на нього «надмірний індивідуальний надмір», оскільки сума 8100 євро для нього є дуже значною.

До адміністративної та кримінальної відповідальності ОСОБА_1 раніше не притягувався, наміру приховати гроші або уникнути декларування не було, все сталось випадково через неуважність, незнання митного законодавства України, при цьому свою вину ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Поза увагою суду залишилось те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності здійснила правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; перемістив предмети /грошові кошти/ для купівлі ліків своїх хворій родичці, і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року, зазначив, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція - серйозності злочину, який вона має покарати, у цій справі - недотримання вимоги щодо декларування (див. згадані рішення у справах «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 28 і «Габріч проти Хорватії» (Gabric v. Croatia), пункт 29).

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» /дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Зазначені вище обставини, а також практика Європейського суду з прав людини вказує, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку, порушує справедливий баланс між загальними правилами декларування готівкових коштів та правом власності особи, тобто суперечить положенням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар».

Приймаючи до уваги викладене, вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині конфіскації вилученої валюти, а апеляційна скарга захисника Сініченка І.С. - задоволенню.

Керуючись ст. 529 Митного кодексу України та ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Сініченка І.С. задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року - змінити.

Вилучену валютузгідно протоколу про порушення митних правил № 1109/10000/20, а саме: євро, згідно курсу НБУ станом на 20.06.2020 за 100 Євро - 3005-79 грн, кількістю 8100, вартістю 243468 грн 99 коп,повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Жук