Справа № 214/130/20
3/214/392/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Хомініч С.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.12.2019 серії ОБ №138572, 24.12.2019 о 23-56 год. в м. Кривий Ріг, по вул. Покровська в Саксаганському районі Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керуючи транспортом засобом Skoda SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Відмовився в присутності двох свідків пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Зафіксовано на бодікамеру 00103.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав письмове клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності та закрити провадження по справі. Своє клопотання обґрунтував тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки під час зупинки його транспортного засобу, його не направляли до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення наявні ніким не застережені виправлення в зазначенні дати скоєння правопорушення. Також його ніхто не відсторонював від керування транспортним засобом.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 вказаних кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Згідно з положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Так, під час перевірки матеріалів справи щодо ОСОБА_1 , судом встановлено, що працівниками поліції в підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення не долучено жодних даних щодо обставин, через які був зупинений водій ОСОБА_1 . Відповідно до рапорту, долученого до матеріалів справи та відеозапису з бодікамери поліцейського, ОСОБА_1 зупинили в зв`язку з тим, що в темний час доби не були ввімкнені фари на автомобілі. Хоча в подальшому в рапорті зазначають, що склали постанову за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Тобто за порушення ним п.2.1 ПДР України (керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія). При цьому, в підтвердження зазначених обставин, працівниками поліції не надано до суду відповідної постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та накладення на нього стягнення.Таким чином справа не містить відомостей щодо причини зупинки водія, що передбачені ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Тому існують сумніви в упередженості дій співробітників поліції, якими в повній мірі не виконано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння.

Також до матеріалів справи додано рапорт співробітника поліції, у якому не зазначені причини зупинення транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та обставини, за яких він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з яких суд міг би зробити висновок про правомірність дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених в протоколі обставинах, до матеріалів справи додано письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких в їх присутності 25.12.2019 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом прядку.

На думку суду, пояснення цих свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не містять відомостей відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З таких пояснень свідків неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився.

Отже, суд вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні у матеріалах справи, є такими, що викликають сумніви, тому не можуть бути розцінені як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, положеннями ч.1 ст.266 КУпАП та п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження належного виконання патрульними поліцейськими зазначених вимог закону про необхідність відсторонення особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані сп`яніння від керування транспортним засобом.

Також, під час перегляду відеозапису з бодікамери інспектора поліції судом встановлено, що, патрульні пропонували ОСОБА_1 3 варіанти поведінки, а саме: пройти огляд у медичному закладі, пройти тест на місці за допомогою газоаналізатору або відмовитися на місці зупинки. При цьому, патрульний не роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, лише вказав, що так буде краще для нього, знайдуть двох свідків і піде додому спати.

Окрім того, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , у нього виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Але, під час перегляду відеозапису, судом встановлено, що працівниками поліції не поводилось жодних дій на встановлення зазначених ознак, зокрема, не перевірялася координація рухів, під час спілкування не виявлено порушення мови. Про наявність у ОСОБА_1 такої ознаки сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, інспектор сказав не одразу під час спілкування з водієм, а лише після того, коли ОСОБА_1 зазначив, що повертається з корпоративу, що на думку суду вказує на упереджене ставлення до водія.

Також, судом встановлені протиріччя у часі адміністративного правопорушення, за вчинення якого щодо ОСОБА_1 складено протокол. Адже відповідно до протоколу, правопорушення вчинене ним 24.12.2019 о 23-56 год., а свідки в своїх поясненнях вказують, що водій ОСОБА_1 відмовився від огляду 25.12.2019, без зазначення конкретної години, коли саме ОСОБА_1 відмовився від огляду. Дане ставить під сумнів, чи були ці свідки присутніми саме при огляді під час зупинки 24.12.2019, чи мало місце інше порушення вчинене ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

В порушення вище вказаних вимог, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 138572 від 25.12.2019 містить ніким не застережені виправлення. Так, дата скоєння правопорушення є переправленою та нечіткою.

Отже, досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 та матеріали, додані до нього, не підтверджують наявності в його діях вказаних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, не свідчать про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Окрім вищенаведених доказів у матеріалах справи наявні лише протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , рапорт та довідка про отримання ним посвідчення водія на право керування транспортними засобами, що складені співробітниками патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі ці документи не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідноз положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Хомініч С.В.