ПОСТАНОВА
25 лютого 2020 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хандурін В.В., за участю секретаря Верній М.Г., прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Садигова С.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Білицьке Донецької області, громадянина України, колишнього помічника командира взводу 10-го ВГРЗ Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП,
До суду з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією - за ст.172-6 ч.1 КУпАП, а саме 2 протоколи за № 53, 54, що складені 31 січня 2020 року.
Протоколи відносно ОСОБА_1 в порядку ст.36 КУпАП слід об`єднати в одне провадження.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 53 від 31.01.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , будучи колишнім помічником командира взводу 10-го ВГРЗ Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, 03.01.2019 року несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням» до Єдиного державного реєстру декларацій, яку мав подати до 30.08.2018 року.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 54 від 31.01.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 10.01.2020 року несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік «після звільнення» до Єдиного державного реєстру декларацій, яку мав подати до 01.04.2019 року.
ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що провину свою визнає, просив суворо його не карати у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного:
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 р. №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення»,суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.
Судом встановлено, що згідно наказу № 145/к від 08.05.2015 року ОСОБА_1 було прийнято на службу до 10-го воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості помічником командира взводу з 08.05.2015 року, і 29.08.2018 року його було звільнено згідно наказу № 142/к від 27.08.2018 року (а.с.26, 27).
Відповідно до ч. 1, 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно пп. «а» п. 2 ч.1ст. 3 Закону України«Про запобігання корупції»,суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі; на нього розповсюджується дія вказаного Закону.
Тобто ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого розповсюджується дія цього Закону.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 надав декларацію 03.01.2019 року о 17:44 годині, тобто несвоєчасно, як встановлено законом - не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.13-16). Окрім того, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 після звільнення надав декларацію 10.01.2020 року о 15:39 годині, а повинен був подати її до 00:00 годин 01.04.2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
У відповідності до вимог п. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування саме без поважних причин, тому суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.
Згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Вважаю, що зібрані по справі докази належним чином доводять наявність в діях ОСОБА_1 непрямого умислу за несвоєчасне подання електронної декларації, що проявлено в особистій безвідповідальності. Жодних поважних причин несвоєчасного подання декларації не встановлено.
Крім того, враховую, що відповідно до розділу ІV Національної антикорупційної стратегії на 2011-2015 роки, схваленої Указом Президента України від 21.10.2011 р. № 1001/2011, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути вказане як малозначне.
З урахуванням наведеного, слід визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі протоколів за № 53, 54, що складені 31 січня 2020 року за вчинення ним адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, та застосувати до нього адміністративне стягнення.
Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, оскільки особа притягується до адміністративної відповідальності за однаковими статтями, суд вважає за необхідне накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП у вигляді штрафу у визначеному розмірі.
При цьому, в порядку ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. З урахуванням цих обставин, суддя застосовує до винного мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією ч.1 ст.172-6 Кодексу.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Так, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.
Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст.172-6, 255, 276, 279, 280, 283, 285, 289 КУпАП, суддя-
Адміністративні справи у відношенні ОСОБА_1 , а саме провадження № 3/227/212/2020 за протоколом № 53 від 31 січня 2020 року за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та провадження № 3/227/213/2020 за протоколом № 54 від 31 січня 2020 року за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - об`єднати в одне провадження і присвоїти єдиний номер провадження № 3/227/212/2020 (єдиний номер справи №227/471/20).
На підставі частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, тобто 1700,00 грн.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Хандурін