Справа № 583/209/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №285932 РНОКПП

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.01.2020 року о 23 годині 18 хвилин по вул. Київська поблизу будинку №119, м. Охтирка, Сумської області керував транспортним засобом ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» від 15.01.2020 року №14, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що мається розписка про отримання судової повістки, в судове засідання 04 лютого 2020 року не з`явився, в зв`язка у з чим розгляд справи відкладено на 18.02. 20220 року.

18.02.2020 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, його захисник подав заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на іншу дату, в зв`язку з його зайнятістю в іншій справі. Розгляд справи відкладено на 25.02.2020 року.

25.02. 2020 року ОСОБА_1 будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, його захисник заявив клопотання про відкладення судового засідання, так як ОСОБА_1 бажає особисто надати суду пояснення в зв`язку з чим судом оголошено перерву до 08. год. 30 хв. 26.02.2020 року.

26.02.2020 року ОСОБА_1 будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі мається телефонограма та довідка про доставку SMS повідомлення про виклик до суду (а. с. 27,28) в судове засідання не з`явився, захисник ОСОБА_2 . Ю. будучи повідомлений в установленому законом порядку, про що в справі мається розписка про отримання судової повістки (а. с.25), в судове засідання не з`явився, будь яких заяв від них не надійшло.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника, а також його захисника, який не повідомив про причину неявки та не подав будь яких заяв.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 285932 від 15.01.2020 року, а також іншими матеріалами справи, а саме висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.01.2020 року №14 згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими підтверджується, що ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а.с.4-5). До протоколу додано оптичний диск з відеозаписом, який ретельно перевірено та досліджено судом, з якого вбачається, що 14.01.2020 року о 23 год. 18 хв. інспектором поліції зупинено автомобіль ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , що чітко проглядається по відеозапису. Після перевірки документів інспектор поліції в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що він виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Після отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.01.2020 року №14, 15.01.2020 року о 01 год. 25 хв. інспектор поліції склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, в якому ОСОБА_1 власноручно зазначив, що не керував вказаним транспортним засобом, а перебував на пасажирському задньому сидінні автомобіля. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції зміст протоколу повністю оголосив ОСОБА_1 та вручив йому його копію, про що мається підпис у вказаному протоколі (а.с.8).

Вказані письмові пояснення ОСОБА_1 , які маються протоколі про адміністративне правопорушення про те, що нібито він не керував транспортним засобом, суд розцінює як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності, вважає їх надуманими з метою ухилитися від відповідальності, не бере їх до уваги, його пояснення не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки вони не відповідають дійсності, а викладені у протоколі фактичні обставини відповідають дійсності та підтверджуються дослідженим в суді відеозаписом, яким підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , які узгоджуються між собою разом з письмовими доказами.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності доказів, доданих до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, свідків, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Згідно довідки Відділу адміністративних послуг Управління патрульної поліції в Сумській області від 15. 01. 2020 року, ОСОБА_1 має посвідчення водія серія НОМЕР_3 видане 01.03.2011 року (а.с.7).

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, є водієм, має посвідчення водія, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в доход держави: код бюджетної класифікації доходів 21081300 Рахунок - UA0018001, отримувач - ГУК у Сумській області/Сумська область/ 21081300код за ЄДРПОУ - 37970404, призначення: протокол серії ДПР18 №285932 від 15.01.2020 року з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Строк рахувати з моменту вилучення водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в сумі 420,40 грн. на користь держави, стягувач: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106 Код за Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко