П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у справі №607/27674/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті гривень) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 липня 2020 року постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року залишено без змін.

11 листопада 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про припинення виконання зазначеної постанови, покликаючись на те, що ця постанова суду на теперішній час не виконана. На час складання протоколу та ухвалення постанови діяла ч.1ст.130 КУпАП (в редакції Закону до 01.07.2020), за якою і були кваліфіковані дії водія. З 01.07.2020 набув чинності Закону України від 22.11.2018№ 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), який криміналізував поставлені у провину водію дії. Статтею 302 КУпАП визначено, що за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання. Зазначаючи про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за ст.130КУпАП з 01.07.2020 скасована, вважає, що виконання постанови судді від 13.02.2020 має бути припинене в частині стягнення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік. Тому, покликаючись на п. 6 ст. 247 КУпАП, просить припинити виконання постанови суду від 13.02.2020.

ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 24 листопада 2020 року о 14.00 год., не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. З огляду на те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи, вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності.

Суддя, вивчивши клопотання та матеріали справи №607/27674/19, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Штраф та позбавлення спеціального права, наданого громадянинові віднесені до числа встановлених законом видів адміністративних стягнень (ст. 27, 30 КУпАП).

Як зазначено у ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно із п. 6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

За наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9статті 247 КУпАП, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302 КУпАП).

Суддею встановлено, що постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті гривень) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 липня 2020 року постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року залишено без змін.

Законом України від 22.11.2018 №2617-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП викладено у новій редакції, в якій керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння вже не визначені як адміністративне правопорушення, а натомість такі діяння кваліфіковано як кримінальне правопорушення відповідно до ч.1 ст.286-1 КК України.

Крім цього, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 №720-IX, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст.286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто колишню редакцію ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Близькі за змістом положення містяться у ч.2 ст.4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч.2 ст.58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, до осіб, які до 01.07.2020 вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або, керуючи транспортним засобом, допустили відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу, ст.8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Отже, у даному пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або при відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції була не скасована, а навпаки посилена, що виключає можливість застосування п.6 ст.247 КУпАП, та відповідно і ст.302 КУпАП в даному випадку.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про припинення виконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2020 у справі №607/27674/19 відносно ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП,оскільки на момент розгляду адміністративної справи суддею, акт, який встановлює адміністративну відповідальність, діяв. Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було передбачене діючою на той час ч.1 ст. 130 КУпАП, а адміністративне стягнення було накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 33,130,247,302 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у справі №607/27674/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Постанова судді оскарженню не підлягає (рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 № 2-рп/2015).

Суддя Д. Б. Глинська