Справа № 175/5068/19
Провадження № 3/175/2047/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М. розглянувши матеріали, що надійшли із Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, (згідно довідки Міністерства доходів і зборів від 28.12.20190 року надати реєстраційний номер облікової картки фізичної особи немає можливості: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №372801 від 15 грудня 2019 року, 15 грудня 2019 року о 13.50 год. водій ОСОБА_1 , на 180 км а/д М-04 , яка проходить через територію Дніпровського району Дніпропетровської області, керував автомобілем ВАЗ 210994 н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду пояснив, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння, як стверджує поліцейський. Посилаючись на наведене, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення серед іншого зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, що розглядається, складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас з протоколу серії ДПР18 №372801 від 15 грудня 2019 року, не вбачається жодної з перелічених ознак об`єктивної сторони даного правопорушення. В той же час керування особами транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння саме по собі, без встановлення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння, не утворює об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом в судовому засіданні було досліджено надані докази працівниками патрульної поліції, а саме відеозапис, з якого вбачається лише те, що поліцейський роз`яснює свідкам, те що ОСОБА_1 був зупиненим за порушення ПДР, а саме, за межами населеного пункту їхав без ближнього світла фар на автомобілі, а потім виявив у правопорушника звужені зіниці очей, що не реагують на світло та тремтіння пальців рук.

У відповідності до п. п.1, 6, 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції`огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ( ЄСПЛ ) від 14 лютого 2008 у справі « Кобець проти України » ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі « Авшар проти Туреччини » ( Avsar v. Turkey ), п. 282 ) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушенняу протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбаченістаттею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно доКонституціїта законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.3,4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Слід зауважити й про те, що на переконання суду, висловлюючи на адресу водія вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, інспектор поліції повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні.

Разом із тим, дані переглянутого відеозапису свідчать про те, що таких обґрунтованих підстав у інспектора поліції не було.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння, оскільки письмові пояснення свідків, які знаходяться в матеріалах справи, не підтверджують цього факту, а інші докази таких дій останнього в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідженими доказами встановлені обґрунтовані та об`єктивні відомості щодо допущення поліцейськими низки раніше вказаних порушень законодавства, які на переконання суду суттєво порушують саму процедуру складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення. Відтак, отриманий та складений з такими порушеннями протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 визнається судом недопустимим доказом, а тому не приймається до уваги та не може слугувати підставою притягнення до адміністративної відповідальності.

З досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають вимогам допустимості доказів, зокрема в ст.272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку, суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків, уповноваженими посадовими особами патрульної поліції, викладені в поясненнях однаковим за стилем рукописним текстом двох свідків щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, зокрема відносно обставин за яких відбулась відмова від проходження освідчення на стан сп`яніння та способу вчинення протиправного діяння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також, без зазначення переліку ознак сп`яніння, які свідок повинен зазначити, як такі, що виявлені у правопорушника. Свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовані події 15 грудня 2019 року під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , не містять факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, доказів того, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , роз`яснювалися його права та обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, суду також не надано, що є грубим порушенням ч. 4 ст. 256 КУпАП України, як не надано і доказів того, що працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та те, що у зв`язку з цим він може бути позбавлений права керування транспортними засобами та на нього може бути накладений штраф.

Обвинувачення особи у вчинені нею адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, і таку особу може бути притягнуто до встановленої законом відповідальності лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки належних, беззаперечних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, то суд приходить до висновку, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеною.

Під час судового розгляду в діях ОСОБА_1 не встановлений умисел на вчинення адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.33,130,251,252,283-285 КУпАП, суд-

постановив:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя: Л.М. Новік