ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/139/20
Єдиний унікальний № 199/4630/19 Головуючий в 1-й інстанції - Стоматов Е.Г.
Категорія - ст. 124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, щодо якої закрито адміністративне провадження ОСОБА_1 , захисника Кальній Д.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Шутак Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи адміністративного правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як зазначено в постанові суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№ 192933 від 24.05.2019 року встановлено, що 24.05.2019 року о 10 год.17хв. за адресою: м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, шосе Полтавське,буд.617, водій автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , при зміні напрямку руху, не переконавшись у безпеці, скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріалі збитки, травмованих немає, чим порушено п. 10.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 повністю не згоден з постановою суду, вважає її незаконною, вважає, що суд повинен був дослідити всі наявні докази, як вини так і невинуватості, але суд підійшов до зазначених вимог упереджено, надав перевагу однім доказам, ігноруючи дослідження інших.

Зауважує, що на схемі, яку додано до протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не встановлено місце зіткнення по довжині дороги, не зазначена переривчаста смуга на середині дороги, яка замальована чорною фарбою, не зафіксовано місце перелому сліду гальмування, відсутня осип скла і фарби. Зазначені матеріали суперечать фототаблиці з місця ДТП, згідно якої вона містить детальну інформацію, яка відсутня в схемі.

Також зауважує, що, він разом з захисником на місці ДТП провели виміри, суду було надано цю інформацію, але зазначені матеріали, як доказ, судом проігноровані без будь-якої аргументації. Заперечує проти того, що судом в постанові було зроблено висновок щодо того, що ним при огляді місця ДТП не було зроблено ні в протоколі, ні в схемі зауважень, оскільки він після ДТП був травмований і лікарі швидкої надавали йому допомогу і він не міг контролювати весь процес; водій ОСОБА_2 зацікавлений в зменшенні довжини гальмівного шляху його автомобіля, який підтверджує, що він вдвічі перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті.

Зауважує, що в матеріалах справи наявні декілька пояснень ОСОБА_2 , вони різняться між собою. Жодного разу на засіданні суду ОСОБА_2 не було. Вважає, що водій ОСОБА_2 є учасником пригоди і з урахуванням того, що він під час ДТП керував службовим автомобілем, не є потерпілим. Від власника автомобіля ОСОБА_3 до суду будь-яких заяв, що саме водій ОСОБА_2 поніс витрати на ремонт автомобіля до суду не надходило.

Висновки експертизи, які отримані на підставі друкованих пояснень водія ОСОБА_2 вважає недопустимими та таким, що не повинні прийматись до уваги. Просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого адвокат Шутак Ю.В. просить судове рішення залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , захисника Кальній Д.С., які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілого, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі. Ці дані встановлюються, зокрема висновком експерта.

Частиною 1 статті 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях тощо.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція статті 124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила дорожнього руху, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, є адміністративним правопорушенням із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу адміністративного правопорушення включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил дорожнього руху. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення адміністративного правопорушення характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил дорожнього руху, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статті 124 КУпАП.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 124 КУпАП; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині судового рішення порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у постанові, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 124 КУпАП, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Як убачається з матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, а саме у порушенні під час керування транспортним засобом правил дорожнього руху, передбачених п. 10.1, що спричинило матеріальні збитки.

Судом першої інстанції визнано доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді матеріальних збитків.

Із установлених у провадженні обставин убачається, що 24.05.2019 року о 10 год. 17 хв. за адресою: м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, шосе Полтавське, буд. 617, водій автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , при зміні напрямку руху, не переконавшись у безпеці, скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріалі збитки, травмованих немає, чим порушено п. 10.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вказаними ПДР визначено п. 10.1 ПДР, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напряму руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як убачається з постанови, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП за викладених у судовому рішенні обставин ґрунтуються на допустимих доказах, досліджених та належно оцінених у судовому засіданні.

Суд першої інстанції зробив висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №192933 від 24.05.2019 року; схеми місця ДТП, як додатком до протоколу про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на місці пригоди; додатковими письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; додатком до протоколу про адміністративне правопорушення про пошкодження автомобілів; фототаблицею з місця ДТП; висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_5 № 9-737 від 15.11.2019 року.

Згідно висновку судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_5 № 9-737 від 15.11.2019 року, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що в діях водія автомобіля ОСОБА_1 в дорожній ситуації, обставини якої викладені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, наявні невідповідності вимогам пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтвердив висновки експертизи. При цьому експерт пояснив, що експертиза була проведена по 2-м варіантам: 1-й по вихідним даним ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кальнія Д.С., 2-й по вихідним даним ОСОБА_2 та його представника адвоката Шутак Ю.В. Експерт вказав, що вихідні дані в обох варіантах є технічно спроможними, тому по обом варіантам були проведені дослідження, та надані висновки. Вихідні дані ОСОБА_2 та його представника адвоката Шутак Ю.В. відповідають первісним доказам, а саме схемі ДТП, де зафіксовано гальмівний шлях автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 5,2 метри. Щодо вихідних даних ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кальнія Д.С., а саме щодо гальмівного шляху автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 52 метри, то відповідна довжина сліду не зафіксована на схемі ДТП, на схемі зафіксовано гальмівний шлях автомобіля Mercedes-Benz Sprinter довжиною 5,2 метри, доказів щодо довжини вказаного сліду 52 метри, зафіксованих на схемі, фототаблиці, тощо не немає. Дані щодо сліду 52 метри вказані в постанові суду згідно клопотання ОСОБА_1 та його захисника. Також експерт підтвердив, що відстань між автомобілем Mercedes-Benz Sprinter та «Renault Megane» 300 метрів - це згідно вихідних даних ОСОБА_1 та його захисника, які не підтверджуються відповідними доказами, зокрема схемою, фототаблицями, тощо. При цьому, експерт підтвердивши висновки по вихідним даним ОСОБА_2 та його представника адвоката Шутак Ю.В. пояснив, що небезпеку для руху створив водій автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_1 , в його діях є невідповідності вимогам 10.1, 10.4 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку із подією ДТП.

Апеляційний суд не має сумнівів у належності та допустимості висновку експерта.

Наведену сукупність доказів судом першої інстанції визнано достатньою для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, та стверджено, що здобуття доказів відбулося у порядку, визначеному процесуальним законом.

При цьому з наведенням обґрунтування, виходячи з принципу внутрішнього переконання та з точки зору взаємозв`язку сукупності інших доказів у справі, суд критично поставився до показань ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 та до висновків експерта по вихідним даним ОСОБА_1 .

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу на те, що причинний зв`язок в адміністративних правопорушеннях на транспорті відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками. Адміністративна відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, виключається через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Відповідно до встановлених фактичних обставин адміністративного провадження дії ОСОБА_1 перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та завданими матеріальними збитками.

Доводи ОСОБА_1 про те, що схема місця ДТП (а.с. 2), є неналежним та недопустимим доказом, оскільки на неї, зокрема не встановлено місце зіткнення по довжині дороги, не зазначена переривчаста смуга на середині дороги, яка замальована чорною фарбою, не зафіксовано місце перелому сліду гальмування, відсутня осип скла і фарби, є безпідставними, так як схема місця ДТП була складена працівником поліції відповідно до вимог п. 4 розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» та додатку № 8Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395, від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що схема місця ДТП, по-перше, без всяких зауважень, була підписана ОСОБА_1 , а по друге, вона не суперечить поясненням, які були дані ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_4 на місці ДТП (а.с. 4-5), а також інформації яка є на фототаблицях (а.с. 6).

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає безпідставними наступні доводи апелянта, зокрема про те, що:

-інформація яка є на схемі суперечать фактичним обставинам справи;

-судом в постанові було зроблено висновок щодо того, що ним при огляді місця ДТП не було зроблено ні в протоколі, ні в схемі зауважень, оскільки він після ДТП був травмований і лікарі швидкої надавали йому допомогу і він не міг контролювати весь процес;

-водій ОСОБА_2 зацікавлений в зменшенні довжини гальмівного шляху його автомобіля, який підтверджує, що він вдвічі перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті;

-в матеріалах справи наявні декілька пояснень ОСОБА_2 , які різняться між собою.

Не заслуговують доводи апелянта і про те, що суд першої інстанції не врахував відомості, які є у акті додаткового огляду місця ДТП з додатками від 18.06.2019 року (а.с. 27-32), оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП вони не відносяться до процесуальних джерел доказів, зокрема не до показань, не до документів, оскільки останні в даному випадку мають право складати тільки спеціально уповноваженні державою особи.

Приймаючи до уваги вищевказане, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта і про те, що він разом з захисником на місці ДТП провели виміри, суду було надано цю інформацію, але зазначені матеріали, як доказ, судом проігноровані без будь-якої аргументації, зокрема суд не прийняв до уваги надані до суду захисником ОСОБА_6 фотографії на підтвердження довжини сліду автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, яка згідно доводів захисника, не менше 25 метрів.

Апеляційний суд вважає також необґрунтованими доводи апелянта і про те, що суд не мав право враховувати пояснення ОСОБА_2 , який не був допитаний в судовому засіданні, оскільки вони суперечать вимогам ст. 251 КУпАП, що стосується посилання апелянта на постанову Верховного Суду № 560/751/17 від 27.06.2019 року, то воно також є недоречним, оскільки це рішення, відповідно до вимог КУПАП, не має преюдиціального значення для суду першої інстанції.

Необґрунтованими є також доводи апелянта і про те, що ОСОБА_2 не є потерпілим у даній справі, так як не є власником автомобіля, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є не тільки особа, якій заподіяна майнова шкода, а і особа, якій заподіяна моральна чи фізична шкода. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 269 КУпАП, потерпілий може бути опитаний як свідок, тобто пояснення особи як потерпілого чи свідка, свідчать про те, що вони мають однакову юридичну силу при оцінки доказів.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи апелянта, зокрема про те, що:

- жодного разу на засіданні суду ОСОБА_2 не було;

- водій ОСОБА_2 є учасником пригоди і з урахуванням того, що він під час ДТП керував службовим автомобілем, не є потерпілим, від власника автомобіля ОСОБА_3 до суду будь-яких заяв, що саме водій ОСОБА_2 поніс витрати на ремонт автомобіля до суду не надходило;

- висновки експертизи, які отримані на підставі друкованих пояснень водія ОСОБА_2 є недопустимими та такими, що не повинні прийматись до уваги.

Не заслуговують уваги доводи апелянта і про те, що суд першої інстанції не врахував показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , оскільки апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відноситься к показанням цього свідка критично, по-перше, пояснення даного свідка від 24.05.2020 року (а.с. 5) та його показання в судовому засіданні, щодо суттєвих обставин ДТП, (зокрема часу з моменту його зупинення до моменту зіткнення), є суперечливими, по-друге, аналіз пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 (а.с. 4-5), свідчить про те, що вони були знайомі ще до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто вказаний свідок є зацікавленим у тому щоб ОСОБА_1 не притягли до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналіз доказів, які провів суд першої інстанції і з цим погоджується і апеляційний суд, свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 10.4 ПДР і ці порушення знаходяться у причинному зв`язку з подією ДТП, а тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що судом виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевказане, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи адміністративного правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 199/4630/19