КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

захисник Вознюка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника Вознюка В?ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2019, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2019 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 384, 20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник Вознюк В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2019 та закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що в протоколі не конкретизована суть адміністративного правопорушення, не вказано виявлені поліцейським ознаки сп?яніння, визначені Інструкцією №1452/735, не зазначено від якого саме огляду водій відмовився; протокол містить виправлення; в протоколі не вказано адреси свідків; в протоколі вказано про порушення ОСОБА_1 вимог п.25 ПДР України, який не відноситься до ст.130 КУпАП; ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом у відповідності до правил ст.266 КУпАП; поліцейськими порушено процедуру огляду, так як свідків було запрошено вже в момент складання протоколу, свідка ОСОБА_2 поліцейським не було встановлено; пояснення свідків містять суперечності і неточності; направлення водія на медичний огляд не виписувалось; матеріали справи не містять довідки щодо перевірки ОСОБА_1 на ознаку повторності та про належність транспортного засобу, а також відомості про наявність/відсутність у порушника посвідчення водія.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.10.2019 о 21:35 год. в м.Києві по пр-ту Броварському, 3В водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, вирішивши заявлені клопотання, заслухавши доводи захисника Вознюка В.А. та Куліша М.К., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, їх пояснення, дослідивши в присутності учасників письмові матеріали справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського АА-00867, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст.280 КУпАП передбачено обов?язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону дотримано не було, що підтверджується слідуючим.

Так, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд в постанові вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом.

Проте, на переконання апеляційного суду висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки сул лише послався у постанові на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, формально перерахувавши їх та не надавши вказаним доказам жодної оцінки, як кожного окремо так і у їх взаємозв?язку.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений Інструкцією, затвердженою спільним Наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 №1452/735 (далі ? Інструкція).

Згідно п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

П.6, 7. Розділу І Інструкції вказує, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі ? заклад охорони здоров`я).

Згідно положень п.8, 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський складає направлення встановленої форми та забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Аналогічні правила, що визначають порядок проведення огляду водіїв стан сп?яніння, також закріплені в ст.266 КУпАП.

Натомість, такого порядку працівниками поліції, які здійснили зупинку ОСОБА_1 та встановили ознаки перебування, на їх думку, останнього у стані алкогольного сп`яніння, дотримано не було.

Так, згідно долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №316393 від 26.10.2019 відеозапису з нагрудної камери поліцейського АА-00867 слідує, що поліцейський повідомляє особу, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп?яніння: запах з порожнини рота, нестійка хода. Поліцейський звертаючись до свідків повідомляє, що зараз водію буде запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння. Поліцейський звертається до водія: " ОСОБА_3 , ви будете проходити огляд на місці чи у лікаря нарколога?" Водій відповідає: "У лікаря нарколога". Свідок жіночим голосом запитує поліцейського, чи водій сам поїде. У відповідь поліцейський повідомляє, що вони самі його відвезуть і якщо є бажання, то свідки можуть поїхати з ними. На цьому відео завершується.

Зазначеним відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного у медичному закладі. Проте, матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

Разом з тим, в судовому засіданні від 17.02.2020 ОСОБА_1 показав суду, що він рухався по проспекту, його зупинив патруль поліції. На вимогу поліцейського він надав документи. Відразу зупинилась жінка, яка стверджувала, що ОСОБА_1 її "підрізав", хоча насправді вона його "підрізала". Ця жінка відійшла з поліцейським, повернувшись поліцейський сказав, щоб він, тобто ОСОБА_1 , пройшов огляд. Так як ОСОБА_1 не довіряє приладу, то попросив пройти огляд в медичному закладі. Приїхавши до медичного закладу, виявилось, що там велика черга. Поліцейський сказав, щоб швидко оформили протокол по п.2.5. ПДР України. Вони вийшли на вулицю. Там були свідки. ОСОБА_1 відвели і в цей час виписали протокол. Потім попросили ОСОБА_1 розписатись в протоколі. Під час складання протоколу присутній не був.

Вказаними показання ОСОБА_1 доводиться, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду водія на стан сп?яніння, оскільки проігноровано бажання ОСОБА_1 пройти такий огляд у лікаря-нарколога та не забезпечено проходження водієм такого огляду, що суперечить визначеним Інструкцією та ст.266 КУпАП правилам.

При цьому, до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 26.10.2019 про відмову ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу "Драгер" на місці або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров?я, суд відноситься критично, так як вони надруковані на заздалегідь підготовлених бланках, а відтак не відтворюють суб?єктивно сприйнятих вказаними свідками обставин.

Наявні у справі рапорти поліцейських від 26.10.2019 не є доказом по справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони є документом службового користування, яким інспектор патрульної поліції доповідає своєму керівництву про хід сприйнятих ним обставин та виконаний завдань.

Інших доказів, які б підтверджували порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначений конституційний припис, а також зважаючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена достатніми та безсумнівними доказами, що залишено судом першої інстанції поза увагою, то оскаржувана постанова Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2019 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП ? закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, про суперечність письмових пояснень свідків, тощо, враховуючи вищевикладені мотиви суду, окремій аргументації не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Вознюка В?ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення та стягненням судового збору, ? скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КуПАп за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 754/16449/19

Апеляційне провадження № 33/824/782/2020

Суддя у першій інстанції - Таран Н.Г.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.