Справа № 236/231/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусов А. Є., в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Красний Лиман Донецької області, який є громадянином України, є одруженим, працює водієм у ТОВ «Чайка», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення від 04.01.2020 року, які надійшли до суду 17.01.2020 року з Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області, 23.12.2019 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 в розмові по мобільному телефону висловлювався на адресу своєї дружини ОСОБА_2 брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою, тобто повторно впродовж року після застосування адміністративного стягнення вчинив домашнє насильство.

В діях ОСОБА_1 , за твердженням органу Національної поліції, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив наявність своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Він зазначив, що дійсно 28.08.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насильство із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 170,00 грн., суму штрафу ним сплачено. Однак 23.12.2019 року ОСОБА_1 не вчиняв жодних насильницьких дій щодо своєї дружини ОСОБА_2 ; у той день вони розмовляли по телефону з дружиною, дружина в черговий раз висловила на його адресу претензії з приводу несплати ним кредиту, отриманого у банківській установі в інтересах сім`ї, ОСОБА_1 натомість стверджував, що він своєчасно сплачує кошти; ОСОБА_2 під час розмови начебто дозволила собі нецензурні висловлювання на адресу матері ОСОБА_1 , він не стримав емоційного стану, перервав телефонну розмову і вимкнув свій мобільний телефон; при цьому жодних брутальних висловлювань на адресу дружини з боку ОСОБА_1 не було, жодних погроз фізичною розправою дружині з його боку не було.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , вони давно вже не проживають разом, не ведуть спільного господарства; на ґрунті неприязних відносин між ними часто виникали сварки, з цього приводу вона неодноразово зверталась до дільничного офіцера поліції, ОСОБА_1 у серпні 2019 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. 23.12.2019 року ОСОБА_1 , за словами потерпілої, в черговий раз зателефонував їй, вони посварились, під час сварки він висловлювався брутальною лайкою на адресу дружини.

Суддя, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, скоєне особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В Україні є чинним принцип презумпції невинуватості, запроваджений нормами ст. 62 Конституції України. Вказаний принцип стосується здебільшого висунення особі кримінального обвинувачення.

Однак Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.2005 року у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливі наслідки для стану підозрюваного".

У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970 року, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін обвинувачення із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового слідства. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

Враховуючи, що національним законодавством України домашнє насильство розглядається як делікт - ст. 172-2 КУпАП, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою наслідки у виді застосування штрафу, примусових громадських робіт або короткострокового позбавлення волі (адміністративний арешт) суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами Лиманського відділення поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 04.02.2020 року серії АПР 18 № 425209, складеного відносно ОСОБА_1 , та відмову останнього від визнання своєї вини, службові особи територіального органу Національної полії повинні довести факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно його дружини ОСОБА_2 повторно впродовж року після застосування до цієї особи адміністративного стягнення за одне з порушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Службовими особами Лиманського відділення поліції до протоколу у справі про адміністративне правопорушення додано фотокопію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 фотокопію довідки податкового органу від 11.04.2018 року про присвоєння ОСОБА_1 реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копію довідки старшого дільничного офіцера поліції М. Склярова від 27.12.2019 року про відсутність у зверненні ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, копію складеного 23.12.2019 року протоколу прийняття від ОСОБА_2 заяви про кримінальне правопорушення (заявниця повідомила, що її чоловік ОСОБА_1 останнім часом постійно погрожує їй у телефонній розмові, відмовляється виплачувати банківський кредит, оформлений на дружину), копію письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 23.12.2019 року, копію постанови судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.08.2019 року у справі № 236/3360/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Свідки події правопорушення поліцейськими не встановлені, пояснення від таких осіб та від самого ОСОБА_1 щодо обставин можливого правопорушення співробітниками поліції отримані не були. Будь-яких інших доказів представниками територіального органу Національної поліції до суду не надано. Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що не може надати до суду доказів брутальних висловлювань на її адресу з боку чоловіка ОСОБА_1 , доказів погроз фізичним насильством, оскільки аудіозапис розмов з чоловіком у її мобільному телефоні не здійснювався, скріншоти текстових повідомлень з телефону у неї не збереглись. Твердження потерпілої щодо вчинення чоловіком домашнього насильства відносно неї у телефонній розмові, котра відбулася 23.12.2019 року, були заперечені самим ОСОБА_1 , не були підтверджені іншими належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що органом Національної поліції не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-2 КУпАП (повторне протягом року після застосування адміністративного стягнення скоєння домашнього насильства, здійснення брутальних висловлювань у телефонних розмовах на адресу ОСОБА_2 , здійснення у телефонних розмовах погроз фізичною розправою на адресу дружини). Отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) у справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -