Номер провадження: 33/813/1251/20
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

секретаря - Дубрянської Н.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень та судового збору на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

У постанові встановлено, що ОСОБА_1 30.06.2020 об 16 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у місті Одеса по вулиці Корнюшина кут вул. Пригородної 2, не обрав безпечної швидкості руху, не упорався із керуванням та скоїв наїзд на електрощитову. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та справу закрити.

Скарга обґрунтована тим, що судом не вірно витлумачено норму ст. 124 КУпАП, оскільки пошкоджений був лише один транспортний засіб, інших пошкоджень у тому числі і транспортних засобів не було, тому відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2020 року серія ДПР18 №069226 вбачається відсутність адміністративного правопорушення. Суд також не вірно застосував норму щодо стягнення судового збору, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору.

У судовому засіданні 28.10.2020 ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини висновку про стягнення судового збору в розмірі 420 грн 40 коп., виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктив з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 280 КУпАП вказує на обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення і які мають значення для правильного вирішення справи: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту ст. 252 КУпАП, оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи постанову, якою саме ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069226 від 30 червня 2020 року, схему місця ДТП та письмові пояснення учасників ДТП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069226 від 30 червня 2020 о 16 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у місті Одеса по вулиці Корнюшина кут вул. Пригородної 2, не обрав безпечної швидкості руху, не упорався із керуванням та скоїв наїзд на електрощитову. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається розташування автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, зазначено про наявність знаку 2.3.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він їхав зі сторони вул. Балковської, доїхав до вулиці Корнюшина кут вул. Пригородної не впорався з керуванням, на дорозі було слизько, падав дощ і машину занесло, в результаті чого наїхав на бетонне загородження, зупинився на трансформаторній будці і пошкодив дорожній знак.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно з п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу ,в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зважаючи на письмові пояснення ОСОБА_1 , він визнавав, що не впорався з керуванням, на дорозі було слизько, падав дощ і машину занесло, в результаті чого наїхав на бетонне загородження, зупинився на трансформаторній будці і пошкодив дорожній знак.

При цьому, апеляційний суд не може взяти до уваги посилання скаржника на те, що відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинено пошкодженням лише двох транспортних засобів, оскільки ч.1 ст. 124 КУпАП також передбачено пошкодження дорожніх споруд чи іншого майна.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, а тому своїми діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що, враховуючи характер вчиненого, судом першої інстанції правомірно накладений штраф в розмірі 340,00 грн.

Крім того, апелянт у скарзі звернув увагу суду, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності є інвалідом другої групи, про що належним чином засвідчені копії документів були надані суду першої інстанції.

Доводи скарги в цій частині є обгрунтованими, тому постанову слід змінити шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини висновку про стягнення судового збору в розмірі 420 грн 40 коп., оскільки відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 змінити шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини висновку про стягнення судового збору в розмірі 420 грн 40 коп..

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є. С. Сєвєрова