ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/126/20 Справа № 203/4215/19 Суддя у 1-й інстанції - Васіна Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката Хейлика В.В., потерпілого ОСОБА_2 та діючого в його інтересах адвоката Волошиної Є.В. переглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 -,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою районного суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохста сорока гривень.

При обставинах встановлених місцевим судом ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 16 листопада 2019 року о 16 годині 10 хвилин він керуючи транспортним засобом "Renault Premium", днз НОМЕР_1 з напівпричепом "Rolfo Blizzard", днз НОМЕР_2 , рухаючись по пр. Пушкіна 5 в м. Дніпро, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на транспортний засіб "Audi А6", днз НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 13.1, Правил дорожнього руху, спричинивши пошкодження вказаних транспортних засобів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, винесене з порушенням норм процесуального права, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що у судовому рішенні не зазначено свідків та їх пояснення на підтвердження його вини, а також не викладено його пояснення з приводу дорожньо - транспортної пригоди, надані під час судового розгляду справи. Посилається на те, що йому не зрозуміло, чому його пояснення не враховані судом при ухваленні рішення у справі.

Вважає, що автомобіль Audi A6 під керуванням потерпілого ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку позаду та ліворуч від його транспортного засобу, в порушення пункту 11.1 ПДР України, не врахував відсутність дорожньої розмітки, відповідних знаків, габарити транспортних засобів, безпечного інтервалу, внаслідок чого зіткнувся з напівпричепом.

Вказує на те, що водієм автомобіля Audi A6 було порушено правило "перешкода праворуч", яке закріплено у пункті 10.11 ПДР України.

Порушення вказаних норм водієм ОСОБА_2 , на його думку, призвели до ДТП. Ці факти підтверджуються схемою місця ДТП від 16.11.2019 року на якій чітко вбачається, що між місцем зіткнення та лівим краєм проїзної частини відстань становить більше 12 метрів, між кабіною його автомобіля та лівим краєм проїзної частини - більше 4 метрів, що дозволяло водію ОСОБА_2 зайняти інше положення на проїзній частині, яке б дозволило уникнути зіткнення.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Хейлик В.В. підтримали апеляційну скаргу та доповнення до неї в повному обсязі та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 та діюча в його інтересах адвокат Волошина Є.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову районного суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №339641 від 16.11.2019 року, який оформлений уповноваженою особою згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі;

- схемою ДТП, з доданою до неї фототаблицею, в якій зафіксована ділянка місцевості, на якій сталася ДТП, завдані транспортним засобам механічні пошкодження;

- поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з яких суд зробив належний висновок про наявність вини у скоєнні ДТП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що причиною ДТП були неналежні дії водія ОСОБА_2 , який не дотримався п. 11.1, 11.2 ПДР, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в матеріалах адміністративної справи, а саме зі схеми ДТП (а.с. 2) та фототаблиці на якій зображено, що водій ОСОБА_1 здійснював поворот ліворуч не з крайнього правого краю проїзної частини, як це передбачено п. 11.2 ПДР, а з сусідньої смуги руху транспортних засобів у попутному напрямку (а.с. 5). Отже зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що саме водієм ОСОБА_1 були порушені п. 13.1 ПДР, а саме "водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу" та п. 11.2 ПДР відповідно до якого "на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом".

Окрім цього, на переконання апеляційного суду водій ОСОБА_1 не дотримався і п.10.1 ПДР відповідно до якого "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", що і призвело до даної дорожньо - транспортної пригоди.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта з приводу порушення потерпілим ОСОБА_2 п.10.11 ПДР відповідно до якого "у разі коли траекторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку", оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їхали у попутному напрямку і траекторія їхнього руху не перетиналась.

Крім цього, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокатом Хейликом В.В. в інтересах ОСОБА_1 надані доповнення до апеляційної скарги в яких апелянт також просив скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апелянта викладені у доповненнях, вважаю необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Стосовно направлення матеріалу за місцем проживання правопорушника апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тому в цій частині доводи адвоката не заслуговують на увагу.

Посилання на те, що в матеріалах адміністративного провадження, а саме на протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями відсутній підпис секретаря суду, не може бути врахований в якості підстав для скасування постанови суду першої інстанції. Апеляційним судом для об`єктивного розгляду справи 04.02.2020 року направлявся запит до районного суду з метою надання підтверджуючих документів розподілу справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Згідно листа з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про автоматизований розподіл судової справи між суддями завірений належним чином секретарем суду Кот М.М.

Висновок експертного дослідження №19/104-9/2д/5 від 17.02.2020, який був наданий апелянтом у судовому засіданні не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки вихідні дані для проведення експертизи були надані лише одним учасником ДТП.

Крім того, звертаю увагу, що згідно квитанцій про сплату штрафу та судового збору (а.с. 23,24) ОСОБА_1 сплатив накладене на нього стягнення та виконав рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376, в ньому були зазначені дані про особу, стосовно якої він складався.

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст 124 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко