Провадження № 3/161/5325/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянин України, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягався, працює водієм у ТзОВ «Транс лайн сіті», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.10.2020 року о 08:56 год., в м. Луцьку по вул. Ковельська, ОСОБА_1 здійснював міське перевезення пасажирів на транспортному засобі БОГДАН А 092.02, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, визначених у реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме: у кількості 35 пасажирів (22 місця для сидіння), чим порушив вимоги п. 1 абз. 1 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 та пп. 7 п. 3 абз. 1 Постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом отримання телефонограми (а.с. 6), клопотань про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки положення КУпАП не регулюють порядку здійснення виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в строки, які унеможливлюють надіслати виклик з дотриманням норми ст. 277-2 КУпАП, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та, при вирішенні питання про своєчасний виклик в судове засідання ОСОБА_1 керуватися ст. 135 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України у випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений за допомогою телефонограми, яка була отриманою останнім 17.11.2020 року. Даною телефонограмою ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 6).

Згідно зі ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Отже, про судове засідання, призначене о 09:00 год., 25.11.2020 року, ОСОБА_1 було повідомлено телефонограмою - 17.11.2020 року, тобто не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ст. 44 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) (далі Постанова № 641).

В свою чергу, Постановою № 641 було внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20.05.2020 р. № 392.

Відповідно до пп. 2 п. 11 Постанови № 641, - на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

В свою чергу, на території регіонів (адміністративно-територіальних одиниць), на яких установлено «жовтий», «помаранчевий» та «червоний» рівні епідемічної небезпеки вищевказана заборона встановлена також.

За таких обставин, станом на 23.10.2020 року для усіх без виключення осіб, які здійснюють регулярні та нерегулярні перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, у міському сполученні на території України існувало зобов`язання щодо здійснення таких перевезень в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.10.2020 року, які містяться в матеріалах справи, останній особисто підтвердив ту обставину, що він, 23.10.2020 року о 09:03 год., дійсно здійснював міське перевезення пасажирів маршрутним транспортним засобом, в якому одночасно знаходилося пасажирів більше, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу. Відсутність своєї вини обгрунтував тим, що пасажири, які зайшли у маршрутний автобус при усіх зайнятих сидячих місцях, їхали на роботу, у зв`язку з чим відмовлялися самовільно залишити салон транспортного засобу. З метою уникнення конфліктної ситуації, він змушений був продовжувати рух по маршруту (а.с. 2).

Наведене, на переконання суду, свідчить про визнання ОСОБА_1 наявності в його діях складу інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 217351 від 23.10.2020 року, складеним поліцейським взводу № 1 роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП мол. лейтенантом поліції Обишуком В.Ю. відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП (а.с. 1);

-відеозаписами із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського на яких зафіксовано наступні обставини: 23.10.2020 року о 08:56 год., в м. Луцьку по вул. Ковельська, працівниками поліції було зупинено маршрутний транспортний засіб БОГДАН А 092.02, д.н.з. НОМЕР_1 . Підійшовши до вказаного маршрутного автобусу, патрульним було достовірно встановлено, що вагома частина пасажирів знаходилася в салоні даного транспортного засобу в стоячому положенні, при цьому, усі місця для сидіння пасажирів були зайняті. Надалі, було встановлено особу водія маршрутного автобуса БОГДАН А 092.02, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, яким виявився ОСОБА_1 (а.с. 3).

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до адміністративних правопорушень, що посягають на здоров`я населення, особа порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

До обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Суд враховує ту обставину, що недотримання ОСОБА_1 правил карантину під час здійснення перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, у міському сполученні, з урахуванням нинішньої ситуації в державі щодо темпів поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 та негативних наслідків, які вона собою несе, зважаючи на кількість осіб (значну скупченість), які знаходилися в маршрутному транспортному засобі (окрім зайнятих усіх сидячих місць, більше 10-ти пасажирів знаходилися в стоячому положенні), в повній мірі виключає підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності.

На переконання суду, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене, підірве як авторитет правоохоронних органів, так і авторитет органів судової влади, а також сприятиме формуванню думки суспільства про безкарність за порушення правил карантину та порушуватиме принципи встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд наголошує, що, у даному випадку, дії ОСОБА_1 які полягають у перевезенні пасажирів у маршрутному транспортному засобі з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів в більшій кількості, аніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, істотно посягає на здоров`я населення, чим завдає шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян та іншим цінностям, що охороняються законом.

Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП (в редакції КУпАП, чинній до 06.11.2020 року) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 року № 1000-IX (далі Закон № 1000-IX), положення, зокрема, ст. 44-3 КУпАП було доповнено частиною другою такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

При цьому, диспозиція ч. 1 ст. ст. 44-3 КУпАП, залишилася такою, як у редакції, що діяла до набрання законної сили Законом № 1000-IX.

Отже, на момент розгляду даної справи, ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., яке є мінімальною мірою покарання, передбаченою ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 44-3, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП (з урахуванням ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в редакції КУпАП від 06.11.2020 року), та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська