Справа № 201/490/20
Провадження № 3/201/538/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 грудня 2019 року о 08 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 1 по вул. Яснополянська в м. Дніпрі, де перед початком та зміною напрямку руху ліворуч з метою розвороту не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Івеко», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався позаду в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав пасажир автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що він рухався знизу уверх по вул. Яснополянська в м. Дніпрі, де, побачив місце розриву дорожньої розмітки, звідки він вирішив здійснити маневр розворот, завершуючи який несподівано відбулось зіткнення з транспортним засобом «Івеко», що виїхав із-за повороту метрах у 80 та слідував на великій швидкості, що, на його думку, призвело до наслідків, які настали.

Потерпілий ОСОБА_3 під час допиту у судовому засіданні суду пояснив, що в момент пригоди він рухався на передньому пасажирському місці автомобіля «ВАЗ», керованого водієм ОСОБА_1 , який завершував маневр розвороту, однак відбулось зіткнення з транспортним засобом «Івеко», який, на його думку, рухався на швидкості більшій аніж 40-45 км/год.

Водій ОСОБА_2 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що він рухався по вул. Яснополянська в м. Дніпрі знизу уверх по другій смузі проїзної частини, при цьому попереду нього на перехресті був ввімкнений червоний сигнал світлофора, а тому він не набирав швидкості, а продовжував рухатись десь зі швидкістю 40-45 км/год. Під час руху він побачив, що справа на дорозі стоїть автомобіль «ВАЗ», водій якого без ввімкнення світлових покажчиків повороту різко став змінювати напрямок руху та розгортатись в той момент коли він фактично наблизився до нього впритул, у зв`язку з чим він став різко вивертати в іншу від удару сторону, однак ДТП все одно не вдалось уникнути.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом слідчого відділу поліції, яким зафіксовано виїзд на місце дорожньо-транспортної пригоди; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 грудня 2019 року зі схемою до нього, на якій зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення між транспортними засобами відбулось під час зміни напрямку руху ліворуч водієм ОСОБА_1 з метою подальшого розвороту, в той момент коли позаду в попутному напрямку вже наблизився водій ОСОБА_2 , внаслідок чого траєкторії руху останніх перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали, також у протоколі огляду зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Таким чином суд приходить до висновку про винуватість водія ОСОБА_1 , оскільки як було встановлено під час судового розгляду саме правопорушником було змінено траєкторію руху, в той час коли інший водій ОСОБА_2 наближався позаду в попутному напрямку по смузі руху, яку навскіс перетинав правопорушник намагаючись виконати маневр розвороту, при цьому останній не врахував дорожню обстановку та інтенсивність руху на вказаній ділянці дороги, а отже саме його дії знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали. Також відповідні пошкодження на обох транспортних засобах дають можливість відтворити механізм даної пригоди, яка відбулась в момент коли водій ОСОБА_1 став розгортатись в безпосередній близькості перед іншим транспортним засобом, під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував позаду в попутному напрямку, а тому контактування з транспортним засобом «Івеко» відбулось його передньою частину з лівою боковою частиною автомобіля «ВАЗ», яким керував водій ОСОБА_1 . Отже, ОСОБА_1 при зміні напрямку руху та розвороті повинен був переконатись, що це буде безпечним та не створить небезпеки не тільки перед початком свого маневрування, а також і в ході (впродовж) всього його здійснення, однак правопорушником при виборі смуги руху і прийомів керування транспортним засобом не була врахована дорожня обстановка та її інтенсивність на ділянці дороги, по якій позаду наближався водій ОСОБА_2 , у зв`язку з чим їх траєкторії руху перетнулись між собою, так як водій ОСОБА_1 продовжив рух перетинаючи смугу руху транспортного засобу «Івеко».

Відповідно до позиції сторони захисту щодо неналежного оформлення схеми місця ДТП, суд, перевіривши її на відповідність вимогам п.п. 4, 5 Розділу VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, вважає, що даний доказ був оформлений допустимим шляхом та належно відповідає обставинам зафіксованим в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, на схемі місця ДТП було графічно зображено ділянку дороги, на якій сталось ДТП, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, координати місця зіткнення та інші відомості необхідні для прийняття обґрунтованого та справедливого рішення по справі.

Висловлювання правопорушника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 з приводу того, що водій ОСОБА_2 рухався на великій швидкості, що, на їх думку, могло призвести до наслідків, які настали, слід вважати не підтвердженими, оскільки останні не знайшли свого обґрунтування під час дослідження сукупності матеріалів адміністративної справи, а тому такі покази суд вважає неприйнятними виходячи з вимог допустимості та належності доказів по справі. Суд критично відноситься до вказаних аргументів сторони захисту ще й з огляду на те, що термін «велика швидкість» в даному випадку вважається оціночним поняттям та може не вірно трактуватись цією стороною або трактуватись у вигідну для них сторону. Вказані обставини мають суб`єктивний характер, оскільки швидкість автомобіля сприймається кожною особою індивідуально, а тому з цієї точки зору ці відомості не можуть бути визнані достовірними.

До того ж необхідно звернути увагу, що в поясненнях потерпілого ОСОБА_3 переважно викладена лише його власна думка щодо причин цього ДТП, разом з цим останнім не було конкретизовано механізм цієї пригоди, а лише загально описано його наслідки, а тому такі показання є оціночними судженнями, а не фактами, які на відміну від попередніх можливо довести або перевірити.

Крім того суд вважає, що аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо порушення іншим водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху не заслуговують на увагу в рамках розгляду даної адміністративної справи, оскільки під час її розгляду провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин викладених в даному протоколі відносно водія ОСОБА_1 та встановлення в його діях порушень правил дорожнього руху. До того ж достовірно було встановлено, що водій ОСОБА_2 вже деякий проміжок часу до зіткнення знаходився в усталеному стані, тобто без змін траєкторії його руху, а отже його дії не могли викликати наслідки, що настали, останній рухався в напрямку, що був обраний ним раніше, в той час коли саме водієм ОСОБА_1 попереду було змінено напрямок руху, що призвело до наслідків, які настали.

Клопотання захисника про необхідність отримання додаткових доказів та дослідження даної події зіткнення експертним шляхом, суд вважає недоцільними, оскільки в спеціальних знаннях експерта немає необхідності, у зв`язку з наявністю в матеріалах адміністративної справи достатньої кількості інформації, яка в повному обсязі характеризує дорожні умови та обстановку, що склалась на відповідній ділянці дороги, при цьому таких матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення по ній.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище доказам з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з транспортним засобом «Івеко».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко