Номер провадження 3/521/198/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

судді Іщенка О.В.

при секретарях До Т. Ч.,

Мілонас К. С.

за участю

особи яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Терзіанової К. В.

потерпілого ОСОБА_2

представників ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

представника органу опіки та

піклування Малиновської районної

адміністрації Одеської міської ради Петрікєєва Б. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 184 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення,16 листопада 2019 року ОСОБА_1 не було виконано висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 липня 2019 року № 1898/01-20 про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про невиконання зазначеного висновку, яким затверджено перебування дитини з батьком щотижня у суботу з 09 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин за попередньою домовленістю. 16 листопада 2019 року головним спеціалістом відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із виходом на місце зав адресою: м. Одеса, вул.Радісна,52, зазначений факт було підтверджено. На дзвінки ОСОБА_1 не відповідала, двері не відчиняла до 13 години 00 хвилин.

Головний спеціаліст відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вказує, що даними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для складання даного протоколу послугувала заява ОСОБА_2 від 01 листопада 2019 року з якою він звернувся до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради.

Заяв мотивована тим, що ОСОБА_2 , починаючи з 13 липня 2019 року на підставі зазначеного вище Висновку неодноразово намагався зустрітися з сином, провести з ним бесіду, здійснити спільні прогулянки, провести дозвілля.

Так, 20 липня та 27 липня 2019 року були складені акти про неможливість проведення зустрічі з сином батьком ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_2 неодноразово прибував до фактичного місця проживання дитини, однак сина він так і не побачив, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 у виконанні Висновку та вчинення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та її виховані.

18 листопада 2019 року головний спеціаліст відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_6 , по результатам перевірки заяви ОСОБА_2 від 01.11.2019 року, склав протокол №ООП/01-19 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 184 КУпАП.

Захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Терзіанова К.В., надала суду письмові пояснення ОСОБА_1 в яких остання висловила позицію щодо заперечення проти притягнення її до адміністративної відповідальності. На її думку провадження по справі має бути закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 184 КпАП України, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження невиконання ОСОБА_1 рішення органу опіки та піклування від 12 липня 2019 року, так як попередньої домовленості, як зазначено у висновку не було, ОСОБА_2 не писав, не дзвонив про наміри бачитись із сином, заздалегідь не повідомляв. Про його наміри побачити сина ОСОБА_1 обізнана не була, тому 09 листопада 2019 року поїхала з сином на медичні процедури, на які були заздалегідь записані.

Будучи допитаною у судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 09 листопада 2019 року до 11 години вона з сином знаходилась дома. Потім вона разом із сином пішли на поштове відділення для отримання грошового переказу від ОСОБА_2 . Після отримання грошового переказу вона із сином пішли на процедури, на які були заздалегідь записані. ОСОБА_2 з 09 години до 11 години 09.11.2019 до неї додому не приходив, та попередньо не домовлявся з нею про зустріч. Їх спільна дитина хворіє на неврологічні захворювання тому потребує постійного лікування, прийому процедур та дотримання режиму, про що ОСОБА_2 було відомо, також вона повідомляла про ці захворювання орган опіки та піклування, та просила переглянути висновок від 12 липня 2029 року яким встановили перебування дитини з батьком щотижня у суботу з 09.00 години до 19.00 години, за попередньою домовленістю батьків, перебування дитини з батьком щорічно у день народження дитини та святкові дні, за попередньою домовленістю батьків та батькам всі питання стосовно виховання дитини вирішувати мирним шляхом.

Окрім того ОСОБА_1 повідомила суду, що 16 листопада 2019 року вона увесь день з сином була дома, та ніхто до неї не приходив.

Щодо відносин які склались між нею та ОСОБА_2 , вона надала такі пояснення. Дитина була довгоочікувана, однак коли вона тільки завагітніла, ОСОБА_2 змінився по відношенню до неї. Коли народився син ОСОБА_5 , її чоловік висловлювався на її адресу та сина нецензурною лайкою, не дозволяв бачитись з родичами, погрожував, що її батько не зможе перетнути кордон, та вчиняв усілякі дії щоб її принизити. У вересні 2017 року коли ОСОБА_2 не було вдома, вона зібрала речі та із сином покинула місце їх спільного мешкання. 15 вересня 2017 року вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак ОСОБА_2 усіляким способом перешкоджає їх розлученню.

З 2017 року по січень 2019 року вона всіляко намагалась врегулювати конфлікт який виник з ОСОБА_2 , розуміючи, що сину потрібне спілкування з батьком вона неодноразово самостійно привозила сина до батька до міста Чорноморська. Разом з батьком та сином вони гуляли та проводили спільно час. У зв`язку із тим, що її син за станом здоров`я не може довго перебувати в дорозі, вона перестала возити сина до міста Чорноморська, та запропонувала батьку самостійно приїжджати за місцем її мешкання. З січня ІНФОРМАЦІЯ_4 батько участі у вихованні дитини не приймав, тобто не намагався з ним зустрітись та провести з ним час.

ОСОБА_2 будучи допитаний в судовому засіданні пояснив, що з 15 лютого 2019 року він зі своїм сином не бачився, ОСОБА_1 усіляко ухиляється від виконання висновку органу опіки та піклування від 12 липня 2019 року № 1898/01-20 щодо встановлення порядку участі батька у вихованні сина.

З наданих суду пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 20 липня 2019 року він прибув за місцем мешкання ОСОБА_1 та надав їй копію висновку органу опіки. Він запитав у ОСОБА_7 : «Де син?», на що вона повідомила, що дитина з її батьками поїхала відвідувати зоопарк, але почекати повернення сина ОСОБА_1 йому в цьому відмовила. Після чого він попередив її, що наступної суботи 27 липня 2019 року об 11 годині він приїде на зустріч з дитиною. 27 липня 2019 року він приїхав о 10 годині за місцем проживання дитини, однак дома нікого не було, до 12 години двері ніхто не відчинив на телефоні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала про що за участю свідків був складений акт про встановлення факту відсутності можливості зустрічі батька з дитиною (а.с. 8). У подальшому він неодноразово намагався зустрітись з сином, однак безуспішно, сина він так і не побачив.

09 листопада 2019 року він прибув за місцем мешкання ОСОБА_1 та намагався знову зустрітись з сином. З ним був присутній адвокат Данилюк А.Б., свідок ОСОБА_8 та представник органу опіки та піклування ОСОБА_6 . Двері йому ніхто не відчинив, на телефоні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала, у зв`язку із чим був складений акт про встановлення факту відмови матері у забезпеченні зустрічі батька з дитиною.

З пояснень головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_6 , вбачається, що 01 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування з заявою про невиконання висновку про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні сина від 12 липня 2019 року. У своїй заяві батько просив вжити заходів реагування щодо невиконання ОСОБА_1 висновку органу опіки та піклування та притягнути останню до адміністративної відповідальності. В рамках поданої заяви 09 листопада 2019 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_6 здійснив виїзд на вулицю Радісна АДРЕСА_1 , також за цією адресою були присутні батько ОСОБА_2 та його представник. Двері їм ніхто не відчинив, на телефоні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала. 16 листопада 2019 року в період з 09 години 15 хвилин до 09 години 30 хвилин здійснений повторний виїзд, двері знову ніхто не відчинив, на телефоні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала, дитину батьку не передали. На наступний робочий день ОСОБА_6 , відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КпАП України, копія якого була направлена поштою.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника Терзіанову К. В., Потапова С. А. його представників ОСОБА_4 та Колеснікова І. Л., представника органу опіки та піклування ОСОБА_6 , надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, а також оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суддя приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні тв. Інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбаченіст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, для встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 184 КУпАП має бути встановлено невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.184 КпАП України характеризується наявністю прямого умислу.

Проте протокол не містить повного викладу суті адміністративного правопорушення, зокрема, протокол та долучені до нього документи також не містять будь-яких доказів які б свідчили, що під час візиту ОСОБА_2 до ОСОБА_1 остання разом з їх малолітньою дитиною знаходилася в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання, та таким чином навмисно ухилялась від виконання висновку № 1898/01-20 від 12 липня 2019 року.

Крім того як зазначається у висновку органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затверджений наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , а саме: перебування дитини з батьком щотижня у суботу з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, за попередньою домовленістю батьків, перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні, за попередньою домовленістю батьків, а також рекомендовано батькам всі питання стосовно виховання дитини вирішувати мирним шляхом. Однак ні матеріали справи, ні з пояснень учасників судового процесу не вбачається що між батьками відбулась попередня домовленість.

Однак, як зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення, що 16 листопада 2019 року ОСОБА_1 не було виконано висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.07.2019 року №1898/01-20. Разом з тим, протокол не містить даних яким чином ОСОБА_1 не виконала висновок, не зазначено чи була попередня домовленість між батьками, в протоколі є лише посилання на факт того, що ОСОБА_1 не відповідала на дзвінки та не відчиняла двері до 13 години.

Також необхідно звернути увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні прізвища та адреси свідків, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі, а саме тощо ОСОБА_1 не відчиняла двері та не відповідала на дзвінки.

Судом з`ясовано що в діях ОСОБА_1 не вбачається прямого умислу порушення Висновку органу опіки та піклування від 12 липня 2019 року № 1898/01-20, оскільки в судовому засіданні, особою яка притягається до адміністративної відповідальності, були надані послідовні та логічні пояснення і докази, що не викликають сумнів щодо їх достовірності, а саме те що мати діяла в інтересах сина, який відповідно до медичної документації наданою ОСОБА_1 у судовому засіданні страждає рядом хронічних захворювань, внаслідок яких він потребує лікування та відвідування необхідних процедур. Також під час допиту, ОСОБА_1 остання повідомила, що вона на протязі тижня працює у приватному підприємстві, тому відвідування необхідних процедур можливо здійснити лише у вихідні дні, тобто у суботу та неділю. У зв`язку із тим, що між батьками не було попередньої домовленості, що підтверджує і сам ОСОБА_2 , тому на думку суду ОСОБА_1 могла бути відсутня дома, та виконувати покладені на неї чинним законодавством обов`язки щодо належного піклування дитини про її здоров`я.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, із пояснень допитаних осіб та досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не влаштовує графік побачень який встановлений Малиновською районною адміністрацією від 12 липня 2019 року № 1898/01-20, у зв`язку із чим, між батьками відбувається непорозуміння з приводу виконання вказаного графіку, результатом яких є заяви у правоохоронні органи, Малиновську районну адміністрацію та службу у справах дітей Одеської міської ради про перегляд висновку.

Так, 01 серпня 2029 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання шляхом визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Однією з вимог ОСОБА_2 є визначення способу його участі у вихованні дитини, а саме встановлення графіку щодо його участі у вихованні сина.

Також, 31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до служби у справах дітей Одеської міської ради та до голови Малиновського районної адміністрації з заявою про перегляд висновку органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 серед інших обставин зазначила, що її син ОСОБА_5 страждає гіпертензійно-лікворним синдромом в стадії субкомпенсації. Затримка мови. Дане захворювання є неврологічним і потребує специфічного лікування, процедур і дотримання режиму. Знаходження з батьком з 09.00 до 19.00 годин дитина може пропустити денний сон, часи харчування. Окрім того, ОСОБА_1 в заяві вказує на те, що батько не обізнаний у його потребах і особливостях лікування.

Судом встановлені окремі факти, коли ОСОБА_1 вчиняла дії, які за своїм характером схожі на перешкоду у побаченні батька з дитиною, водночас суд знаходить об`єктивні причини цього, а саме: наявність захворювання малолітньої дитини та необхідність дотримання постійного режиму (лікування, проходження процедур). Ці обставини на думку суду, викликають реальні побоювання у ОСОБА_1 за здоров`я своєї дитини і обґрунтовують такі дії.

Отже враховуючи складність у реалізації побачень з малолітньої дитиною, наявність спору між батьками щодо встановленого службою у справах дітей Одеської міської ради графіку побачення з дитиною, недоведеність вини ОСОБА_1 у перешкоджанні батьку дитини ОСОБА_2 перебувати з сином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП не доведена і провадження по справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальній відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку ідеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але оскільки Кодекс України про адміністративне правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та статтю 62 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 251, 252, 247, 280, 283, 284, 285 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КпАП України, закрити згідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим, адвокатом, через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. В. Іщенко