Справа № 357/889/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2020 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

23.01.2020 об 11 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись в Київській області, м. Біла Церква, провулок Некрасова, керував транспортним засобом марки Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмежений в праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця від 04.09.2018 ВП №47543048, чим вчинив порушив п. 2.1 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

18.02.2020 через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив закрити провадження у справі в звя`зку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки постанова державного виконавця від 04.09.2018 ВП №47543048 була скасована 29.10.2018 та додав матеріали, на підтвердження вказаного. Також просив справу розглядати без його участі в зв`язку з відрядженням.

Суддя, розглянувши протокол та додані до нього документи, клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прийшов до наступного висновку.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 082546 від 23.01.2019, вбачається, що водій порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що згідно постанови державного виконавця від 04.09.2018 ВП №47543048 ОСОБА_1 обмежений в праві керування транспортними засобами. Вказана постанова ВП №47543048 від 04.09.2018 додана до матеріалів справи та з останньої вбачається, що відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження боржника в праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, а не обмеження в праві керування транспортними засобами, як вказано у протоколі.

Згідно з постановою ВП №47543048 від 29.10.2018, доданою ОСОБА_1 до матеріалів справи, скасовано тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю заборгованості по аліментам.

Відповідно до постанови ВП №47543048 від 05.02.2020, доданої ОСОБА_1 до матеріалів справи, скасовано тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю заборгованості по аліментам, яка погашена 01.01.2020 року.

Враховуючи те, що вина ОСОБА_1 , в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП не підтвердилась матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, вважаю за необхідне закрити провадження по справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Згідно положення ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суддя, дослідивши дані протоколу та наявні у провадженні матеріали, дійшов висновку, що справу належить закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останнього.

На підставі викладеного, керуючись статтями ч. 3 ст. 126 КУпАП, ст. ст. 221, 245, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. В. Ларіна