Провадження № 3/761/5529/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Пономаренко Наталія Василівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення № 6, вбачається, що такий було складено 07.07.2020 року.

У фабулі зазначеного протоколу вказано про те, що 07.07.2020 о 22:10 год за адресою: м. Київ, вул.Симона Петлюри, 4, під час проведення заходу контролю за дотриманням вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину на території міста Києва, перебуваючи в складі робочої групи, встановила, що заступник директора ТОВ «Карібіан Клуб» 07.07.2020 о 22: 10 годині, перебуваючина робочому місці не забезпечив дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширенню коронавірусної хвороби, а саме : заклад нічний клуб «Карібіан Клуб» працював після 22 год, чим порушив вимоги п. 2 Постанови КМУ від 20.05.2020 №392 та п. 4.1 Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичаної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико - біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов?язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб» від 23.05.2020 року № 47 ( у редакції розпорядженя керівника робіт зліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб» від 23.05.2020 року №47 від 01.07.2020 №62, що є порушенням прави щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних , санітарно-протиепідеміологічних правил і норм,передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

При цьому, від захисника ОСОБА_1 - адвоката Панченко Каріни Артемівни надійшло клопотання про закриття провадження у справі відповідно до ст. 247 КУпАП .

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, за правилами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

При цьому, акт законодавства - нормативно -правовий акт вищої юридичної сили, суб`єктом прийняття (або санкціонування), якого є парламент як законодавчий орган державної влади. Рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (рішень з питань боротьби з епідеміями, епізоотіями), за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність, у межах, визначених законом. Приймаються виключно на пленарних засіданнях міської ради (п. 45 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Разом ізтим, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАПобов`язокщодозбираннядоказівпокладається на осіб, уповноважених на складанняпротоколів про адміністративніправопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Дослідившиматеріалиадміністративноїсправи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього додатків на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 44-3 КУпАП не надано підтверджуючі документи, що ОСОБА_1 , які б підтверджували, що він там працевлаштований.

Таким чином, із доданих до вказаного протоколу додатків не можливо встановити обставини того, що особа, яка притягається до адміністративної діяльності є особою, відповідальною за функціонування вказаного закладу.

При цьому суд зауважує, що відповідно до п.2 ч.2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається із матеріалів справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець, а є найманим робітником.

При цьому, притягнення особи за підприємницьку діяльність, яка не є суб`єктом господарювання, тобто не є суб`єктом зазначеного правопорушення за таких обставин виключається.

Крім цього, під час перевірки та складання даного протоколу взагалі не встановлено жодної особи, яка користувалася послугами даного закладу у вказаний час, не допитано жодного свідка (очевидця).

При цьому, слід зауважити, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів фотокартки жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенню.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelinv.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Частиною 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючивищевикладене, суд приходить до висновку, щов діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому відповідно до положень ст. 247 КУпАПпровадження у справіпідлягаєзакриттю.

На підставівикладено, керуючись ст. 44-3, ст. 247 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скарга, не було подано протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: