Справа № 550/141/20
Провадження № 3/550/52/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року смт. Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Антонов А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , гр. України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності не притягувався, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , який, відповідно до рішення виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області 06.08.2012, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.07.2012 р. і до досягнення дітьми повноліття, має заборгованість зі сплати аліментів, яка, згідно розрахунку від 29.12.2019 за період з 17.07.2012 по 29.12.2019 становить 175 409 грн. 65 коп., а за період з лютого 2019 по 27.12.2019, відповідно до розрахунку від 27.12.2019, становить 42 719 грн. 50 коп., сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

З матеріалів справи вбачається, що вину у вчиненні правопорушення він визнав.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008 (заява № 16437/04, п. 43) та "Тихонов проти України" від 10.12.2015 (заява № 17969/09, п. 33), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" від 07.12.2017 главу 14 КУпАП доповнено ст. 183-1 "Несплата аліментів", яка, в даній частині, набула чинності 06.02.2018.

Частина 1 ст. 183-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як вже було зазначено, КУпАП доповнений ст. 183-1 "Несплата аліментів" Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" від 07.12.2017, який набрав чинності в даній частині 06.02.2018, а відтак, саме з 06.02.2018 введено відповідальність за несплату аліментів та в цій частині закон зворотної сили не має.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що з урахуванням вимог ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, облік сукупного розміру заборгованості за 6 місяців, наявність якої передбачена диспозицією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, починається з моменту введення в дію ст. 183-1 КУпАП, тобто з 06.02.2018.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення, заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 виникла з 17.07.2012 і станом на 29.12.2019 становить 175 409 грн. 65 коп., а за період з 01.02.2019 по 27.12.2019 розмір заборгованості становить 42 719 грн. 50 коп.

З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" від 07.12.2017 та доповнення КУпАП ст. 183-1 "Несплата аліментів", продовжував не сплачувати аліменти, та станом на момент виявлення адміністративного правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, у ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 175 409 грн. 65 коп., а за період з 01.02.2019 по 27.12.2019 розмір заборгованості становить 42 719 грн. 50 коп. Таким чином, сукупний розмір заборгованості за період з 01.02.2019 по 27.12.2019 перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, що полягає у несплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 52684336 від 29.12.2019 р.; виконавчим листом, виданим Чутівським районним судом Полтавської області 06.08.2012, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей; постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, що був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого, за період з 17.07.2012 по 29.12.2019 сума боргу зі сплати аліментів складає 175 409 грн. 65 коп., а за період з 01.02.2019 по 27.12.2019 розмір заборгованості становить 42 719 грн. 50 коп.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, тобто несплата аліментів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, що в судовому засіданні доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу, з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк в межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Cтаттею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір, розмір якого визначений п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 183-1, 245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору (рахунок: UA0026001, одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: судовий збір по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , Чутівський районний суд Полтавської області).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. А. Антонов