ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №640/6923/19 Суддя 1-ї інстанції: Єфіменко Н.В.
Провадження № 33/818/7/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю захисника особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 адвоката Кулабухова Олексія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кулабухова О.В. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 19.06.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 19.06.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 23.03.2019 року о 00.38 за адресою: м. Харків, вул. Манізера, 1 ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес бенс», державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю порожнин и рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та в закладі охорони здоров`я КЗОЗ «ХОНД» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Кулабухов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що первинна апеляційна скарга була подана 01.07.2019 року, яку постановою Харківського апеляційного суду від 14.08.2019 року було повернуто особі, яка її подала у зв`язку з відсутністю підтвердження повноважень захисника.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 , хоча і має посвідчення водія, проте 23.03.2019 року о 00.38 год не керував транспортним засобом, що на думку апелянта підтверджує відеозаписом, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не міг бути оглянутий на стан алкогольного сп`яніння та не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння.

Зауважує, що інспектор ОСОБА_2 , яка була допитана в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що не вимагала зупинення транспортного засобу Mercedes Benz S 50, державний номер НОМЕР_1 ., також пояснила, що дата і час вказана в протоколі 23.03.2019 року 00.38 не є часом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а часом, коли ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом.

Також вказав, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на технічний засіб яким здійснювалась фіксація, акт огляду не містить дату його складання та підписів свідків.

Вважає, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 вже сплинув, оскільки електронний текст постанови датований «19 червня 2019 року», було надіслано судом 10.07.2019 року до Єдиного державного реєстру судових рішень, та з посиланням на п. І розділу ІІ порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень вважає, що ОСОБА_1 було визнано винним вже після 23.06.2019 року, тобто після спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника Кулабухова О.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційних вимог.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом апеляційний суд вважає хибними, оскільки згідно інформації, яка відображена у наявного в матеріалах справи відеозапису, останні цифри 0291, з нагрудних камер поліцейських встановлено, що працівники поліції рухались за автомобілем Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1 , який заїжджав у двір, потім зупинився, після чого працівники поліції пішки вирушили до нього, але вказаний автомобіль проїхав далі у двір та зупинився. Працівники поліції підійшли до цього автомобіля, і на питання до водія - куди він так швидко їхав, ОСОБА_1 відповів, що додому. О 00.33 водій ОСОБА_1 відчинив автомобіль з водійської сторони, щось шукав в салоні, після чого її зачинив, і інших осіб поруч не було. Згідно відеозапису 0299, ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено, що відеозапис зафіксував, як він керував транспортним засобом, та як він вийшов з водійського місця, також те, що він створив аварійну ситуацію, і знаходиться з ознаками алкогольного сп`яніння, і останній це не спростовував.

Згідно відеозапису 0322 о 00.55 особу ОСОБА_1 було встановлено саме на підставі паспорта, а згідно відеозапису 0009, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків. Його твердження на пропозицію працівника поліції, що ніби то він не був за кермом автомобіля апеляційний суд розцінює як відмову від проходження огляду, який водій відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен пройти.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції, що відповідно до відеозапису встановлено, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу автомобіля Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1 , він вийшов з автомобіля, та намагався увійти до під`їзду будинку.

Крім того, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3 , він ідучи по вул. Пушкінській в напрямку вул. Манізера став свідком аварійної ситуації з участю автомобіля Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, який рухаючись на великій швидкості здійснив різкий поворот з вул. Пушкінська на вул. Манізера, чим змусив автомобіль служби таксі різко змінити швидкість і напрямок руху.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія, про що суд першої інстанції вірно дійшов висновку.

Доводи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №205648 від 23.03.2019 року не містить посилання технічний засіб, яким здійснювалась фіксація, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зміст наявного в матеріалах справи відеозапису відповідає іншим матеріалам справи, який не спростований доводами апеляційної скарги, зміст якого було досліджено судом першої інстанції для всебічного з`ясування обставин по справі та апеляційним судом.

Не вважає апеляційний суд надану захисником копію постанови Другого апеляційного адміністративного суду, оскільки відповідно змісту цього рішення судом не встановлено, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу при викладених вище обставинах.

Також апеляційний суд відкидає доводи щодо спливу строків накладення адміністративного стягнення, оскільки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП 23.03.2019 року, а постановою від 19.06.2019 року на нього було накладено адміністративне стягнення, тобто у строк, передбачений ст. 38 КУпАП. Дата надіслання оскаржуваної постанови до Єдиного державного реєстру судових рішень -10.07.2019 року, не є датою винесення постанови, та це само по собі не може свідчити, що вона була прийнята не 19.06.2019 року.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 акт та направлення на медичний огляд складається у разі згоди особи пройти відповідний огляд. Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, наявність в матеріалах справи акта огляду за допомогою технічного засобу без підписів свідків та направлення на медичний огляд, не спростовує вину ОСОБА_1 щодо відмови від таких оглядів.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну, об`єктивну та належну оцінку і прийняв законе та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кулабухова Олексія Володимировича про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу захисника Кулабухова О.В. залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 18.02.2020 року

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик