Справа № 473/5138/19
Номер провадження 3-зв/473/8/2020

УХВАЛА

"25" лютого 2020 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області в судді Ротар М.М., розглянувши заяву про самовідвід судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Наталії Борисівни по справі №473/5138/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України

встановив

в провадження судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б. перебувають матеріали справи №473/5138/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте суддею Зубар Н.Б. було подано заяву про самовідвід, оскільки 05 лютого 2020 року нею було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КпАП України і застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 153 гривні, а згідно із супровідним листом від 19.02.2020 року за №Е-54/20 у справі № 473/5139/19 ним було направлено апеляційну скаргу на постанову суду від 05.02.2020 року. Оскільки оскаржено рішення судді, де ним вже здійснено оцінку доказів при винесенні постанови у справі № 473/5139/19, зокрема відеозаписи, які є одночасно доказами і в іншій справі № 473/5138/19, - існують обставини, які можуть викликати сумнів в її неупередженості та безсторонності при розгляді справи.

Посилаючись на вказані обставини суддя Зубар Н.Б. просила заяву про самовідвід задовольнити, а також врахувати при її вирішенні Постанову ВС від 14.11.2018 року Справа №1-96/2007 Провадження №13-13зво18, а саме про те, що

«9. Окрім цього, ЄСПЛ у параграфі 113 рішення у цій справі вказує, що пункт 1 статті 6 Конвенції вимагає безсторонності суду. Безсторонність означає відсутність упередженості та прихильності.

10. ЄСПЛ зауважив, що суддя І.П.Романова, яка одноособово визнала заявника винним, раніше розглядала по суті справу про обвинувачення ОСОБА_5, в межах якої вона виразила своє ставлення щодо участі та ролей ОСОБА_5 та заявника, зазначивши, серед іншого, що вони діяли за попередньою змовою та що заявникові належала ініціатива красти разом з ОСОБА_5 обладнання з автомобілів. Обидві вищезазначені справи стосувалися тих самих подій і означали оцінку тих самих доказів.

11. ЄСПЛ врахував те, що суддя ОСОБА_2 .П.Романова сама вказала на вищезазначені обставини як на причину своєї заяви про самовідвід, у задоволенні якої, тим не менше, було відмовлено з формальної причини, яка полягала в тому, що відвід цієї судді не був необхідним згідно з відповідним законодавством (п. 117).

12. Таким чином, ЄСПЛ погоджується з тим, що ця ситуація могла спричинити появу у заявника об`єктивно обумовленого внутрішнього сумніву щодо безсторонності цієї судді (див. «Морел проти Франції» (Morel v. France), заява № 34130/96, п. 44, ЕСНR 2000-VІ). ЄСПЛ вважає, що сам факт того, що справа заявника розглядалася суддею, яка сама мала сумніви щодо своєї безсторонності у цій справі, підриває видимість справедливого судового розгляду (п. 118).

13. Відповідно ЄСПЛ вважав, що цього достатньо, щоб зробити висновок, що суд, який визнав заявника винним, не може розглядатись як безсторонній і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 119-120)».

Разом з тим, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить підстав та порядку вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, в зв`язку з чим за аналогією закону слід керуватись нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-76 цього Кодексу, суддя, зобов`язаний заявити самовідвід .

При цьому, заява про самовідвід повинна бути вмотивованою, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначив, що наявність безсторонності має визначатися відповідно до п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто виявляв він упередженість або безсторонність у справі; за об`єктивним визначається, крім інших аспектів, чи забезпечували суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 року та «Ветштайн проти Швейцарії»).

У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає заяву про самовідвід судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б. обґрунтованою та такою, яка підлягає задоволенню з наведених в ній підстав.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80-82 КПК України, суд

постановив

заяву судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Наталії Борисівни про самовідвід у розгляді справи №473/5138/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України - задовольнити.

Відвести суддю Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Наталію Борисівну від розгляду справи №473/5138/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М. Ротар