Справа № 404/940/20
Номер провадження 3/404/366/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кіровограда, проживаючої по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 11.02.2020 року ОСОБА_1 по вул.Академіка Тамма, 7-б у м.Кропивницькому, здійснювала підприємницьку діяльність, а саме роздрібну торгівлю жіночого одягу без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушила ст.58 Господарського кодексу України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

У судове засідання 28.02.2020 року ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлялася своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.20), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала.

Положеннями ч.1 ст.277 КУпАП визначено п`ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тому відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник Гостіщева В.В. у судовому засіданні просила розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , надавши відповідь КНП «Центральна міська лікарня» Міської ради м.Кропивницького про знаходження ОСОБА_1 на лікуванні з 17.02.2020 року. Надала документи та вказала, що за часу та обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 прийшла до торгової точки свого чоловіка ОСОБА_2 , якому принесла обід. У цей час до неї підійшли працівники податкової служби, які безпідставно склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. Проте ОСОБА_1 не займається підприємницькою діяльністю, вказане торгівельне місце орендує її чоловік ОСОБА_3 , який є фізичною особою-підприємцем та здійснює торгівлю жіночим одягом. Просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 до справи долучено такі докази: протокол у справі про адміністративне правопорушення від 11.02.2020 року (а.с.1), акт про проведення фактичної перевірки від 11.02.2020 року (а.с.2-3), копія наказу ГУДПС у Кіровоградській області від 07.02.2020 року про проведення фактичних перевірок (а.с.4), копії направлень від 07.02.2020 року на фактичну перевірку (а.с.5, 6), витяг з реєстру стосовно ОСОБА_1 (а.с.7).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

За положеннями ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична чи фізична особа підприємець у порядку, визначеному законом.

Разом з тим відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з положеннями ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» судам роз`яснено, що під систематичною діяльністю, яка містить ознаки підприємницької, розуміється зайняття нею не менше ніж три рази протягом одного календарного року.

У протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог законодавства не зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність три і більше рази (конкретні обставини цього), тобто здійснювала свою діяльність у вигляді роздрібного продажу одягу на постійній основі, систематично, а також з метою отримання прибутку.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У самому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність систематично, три і більше рази, тобто здійснювала свою діяльність на постійній основі з метою отримання прибутку.

Підсумовуючи викладене суд вважає, що об`єктивні обставини та твердження про вчинення конкретних фактичних дій (суть адміністративного правопорушення), які викладені в протоколі про адміністративні правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а вчинення самого правопорушення не доведено належними, достатніми та достовірними доказами.

Таким чином суд розглядає справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Також, під час провадження у справі не з`ясовано особи, якій ОСОБА_1 надавалися послуги з роздрібного продажу одягу, час їх надання. У протоколі про адміністративне правопорушення також таких осіб не вказано.

Крім всього матеріали справи не містять жодних доказів того, що порушення допускалися 11.02.2020 року у день складання протоколу про адміністративне правопорушення, який зазначений як час вчинення правопорушення, зокрема без зазначення конкретного часу.

Таким чином, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займалася господарською діяльністю з роздрібного продажу одягу, однак не вказано осіб, яким вона здійснювала продаж товару, за якою ціною, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість проданого товару. Тобто зміст правопорушення конкретно і належно не викладено.

Крім того під час судового провадження з тверджень сторони захисту та безпосередньо письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених у акті про проведення фактичної перевірки, а також долучених до матеріалів справи захисником копій паспортів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , копії свідоцтва про шлюб, копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копії договору суборенди (а.с.21-27), встановлено, що господарською діяльністю на вказаному у протоколі торговому місці займається саме чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який є фізичною особою-підприємцем та офіційно орендує вказане місце.

Належні і достатні докази, які б спростовували твердження сторони захисту у справі відсутні. Відтак вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не доведено.

Згідно з положеннями ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.164 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровоград В.В. Поступайло