Справа № 627/727/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2020 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Каліберди В.А.,

за участю секретаря - Коломієць Н.Д.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст.130 КУпАП

в с т а н о в и в:

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Допитаний в судових засіданнях правопорушник ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив, що до нього додому прийшов 06.09.2020 року його товариш ОСОБА_2 та попрохав його поїхати до м. Богодухів та купити автозапчастину до свого автомобіля, який був поламаний, на що той погодився, але якщо за кермом поїде його товариш ОСОБА_2 . Після цього він разом з ОСОБА_2 , який сів за кермо його автомобіля, а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння поїхали в м. Богодухів, де його знайомий ОСОБА_2 купив автозапчастину на свій автомобіль та повернулися додому. Приїхали до домоволодіння ОСОБА_2 та він витягнув автозапчастину та заніс у двір, але коли повертався за ним вискочило цуценя та він спіймав цуценя та знову повернувся додому щоб занести його до домоволодіння, автомобіль стояв на узбіччі, а ОСОБА_1 перебував біля передніх пасажирських дверцят чекаючи на ОСОБА_2 . В цей час проїзждав патрульний автомобіль, який зупинився біля ОСОБА_1 та один з поліцейських запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що він не керує транспортним засобом та чекає свого товариша який пішов занести додому цуценя та зараз вийде, але не дивлячись на це працівник поліції надів на нього кайданки та повезли до Краснокутського ВП, Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення та по приїзду до Краснокутського РВ на нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення без жодних свідків та понятих.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , який зазначений в графі свідки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 391825 складений відносно ОСОБА_1 повідомив, що йому зателефонував поліцейський з Краснокутського ВП та попрохав його під`їхати до Краснокутського ВП та коли він під`їхав до Краснокутського ВП йому сказав поліцейський, що начебто ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння за кермом. Окрім цього свідок ОСОБА_3 додав, що він не був очевидцем того що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та в його присутності ОСОБА_1 також не пропонували пройти медичне освідування, або пройти тести на приладі Драгер, при цьому в присутності ОСОБА_3 правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що він не керував транспортним засобом, а стояв поруч пасажирської дверки та чекав на свого товариша ОСОБА_2 . Також зазначив, що пояснення які маються в матеріалах справи про адміністративне правопорушення він не підтримав та повідомив, що підписав аркуш на прохання поліцейського та взагалі не підтвердив що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 , який зазначений в графі свідки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 391825 складений відносно ОСОБА_1 надав до суду пояснення в яких зазначив, що його запросив працівник поліції до Краснокутського ВП та надав бланк який попрохав підписати, що ним і було зроблено, окрім цього зазначив, що він не був свідком того що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та що, начебто ОСОБА_1 відмовився пройти медичне освідування, а також відмовився пройти освідування на приладі Драгер, а пояснення які маються в матеріалах адміністративного правопорушення не підтримав оскільки вони вигадані самим поліцейським, а він лише підписав чистий бланк на прохання самого поліцейського.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він прийшов 06.09.2020 року до свого товариша ОСОБА_1 та попрохав його поїхати до м. Богодухів та купити автозапчастину до свого автомобіля, який був поламаний, на що той погодився, але якщо за кермом поїде ОСОБА_2 . Після цього він сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння та поїхали в м. Богодухів, де він купив автозапчастину на свій автомобіль та повернулися додому. Приїхали до домоволодіння ОСОБА_2 та він витягнув автозапчастину та заніс у двір, та потім треба було відігнати автомобіль додому до ОСОБА_1 , та коли повертався до автомобіля, то за ним вискочило цуценя та він спіймав цуценя та знову повернувся додому щоб занести його до домоволодіння, автомобіль в цей час залишився стояти на узбіччі, а ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні чекаючи на ОСОБА_2 та пока він спіймав цуценя та повів додому, повернувшись побачив що ОСОБА_1 не було. Після цього йому зателефонував ОСОБА_1 та він дізнався що останнього забрали до Краснокутського ВП начебто за керування в стані алкогольного сп`яніння.

В подальші судові засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, однак надав суду заяву, в якій прохав подальший розгляд справи проводити у його відсутність, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та прохав його виправдати за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно ст.245КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 254, 256КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст.130КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, зібрання і оформлення доказів.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст.251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

З огляду на викладене поліцейський, як суб`єкт, уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч. 2 ст.251КУпАП зобов`язаний збирати докази, у своїй службовій діяльності повинен вивчати нормативно-правові акти, які регулюють його діяльність та керуватися нормами КУпАП, інструкцій, які розроблені профільним міністерством, іншими нормативно-правовими актами в межах своїх повноважень, добросовісно здійснювати свою службову діяльність.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Допитаний в судових засіданнях правопорушник ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив, що до нього додому прийшов 06.09.2020 року його товариш ОСОБА_2 та попрохав його поїхати до м. Богодухів та купити автозапчастину до свого автомобіля, який був поламаний, на що той погодився, але якщо за кермом поїде його товариш ОСОБА_2 . Після цього він разом з ОСОБА_2 , який сів за кермо його автомобіля, а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння та поїхали в м. Богодухів, де його знайомий ОСОБА_2 купив автозапчастину на свій автомобіль та повернулися додому. Приїхали до домоволодіння ОСОБА_2 та він витягнув автозапчастину та заніс у двір, але коли повертався за ним вискочило цуценя та він спіймав цуценя та знову повернувся додому щоб занести його до домоволодіння, автомобіль стояв на узбіччі, а ОСОБА_1 перебував біля передніх пасажирських дверцят чекаючи на ОСОБА_2 . В цей час проїзждав патрульний автомобіль, який зупинився біля ОСОБА_1 та один з поліцейських запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що він не керує транспортним засобом та чекає свого товариша який пішов занести додому цуценя та зараз вийде, але не дивлячись на це працівник поліції надів на нього кайданки та повезли до Краснокутського ВП, Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення та по приїзду до Краснокутського РВ на нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також додав, що свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення на місці події взагалі не було, а пояснення двох свідків, які маються в матеріалах справи не підтверджуються самими ж цими свідками, які розповіли суду про обставини написання ними цих пояснень, зазначивши що ті пояснення які маються в матеріалах адміністративного провадження не відповідають дійсності та записані самим поліцейським Краснокутського ВП, а свідки підписували лише чисті аркуші.

Окрім цього, ані відеофіксації правопорушення, ані фото фіксації патрульними поліцейськими не відбувалося, хоча на місці зупинки автомобіля він прохав працівників патрульної поліції проводити відеофіксацію, в зв`язку з чим не вбачає в своїх діях складу правопорушення.

До матеріалів справи в якості доказу було надано письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно яких останні були залучені в якості свідків та в їх присутності гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування, а також продуття алкотестера, Драгер.

Проте в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який зазначений в графі свідки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 391825 складений відносно ОСОБА_1 повідомив, що йому зателефонував поліцейський з Краснокутського ВП та попрохав його під`їхати до Краснокутського ВП та коли він під`їхав до Краснокутського ВП йому сказав поліцейський, що начебто ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння за кермом. Окрім цього свідок ОСОБА_3 додав, що він не був очевидцем того що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та в його присутності ОСОБА_1 також не пропонували пройти медичне освідування, або пройти тести на приладі Драгер, при цьому навпаки, в присутності ОСОБА_3 правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що він не керував транспортним засобом, а стояв поруч пасажирської дверки та чекав на свого товариша ОСОБА_2 . Також зазначив, що пояснення які маються в матеріалах справи про адміністративне правопорушення він не підтримав та повідомив, що підписав чистий аркуш на прохання поліцейського та взагалі не підтвердив що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 , який зазначений в графі свідки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 391825 складений відносно ОСОБА_1 надав до суду пояснення в яких зазначив, що його запросив працівник поліції до Краснокутського ВП та надав бланк який попрохав підписати, що ним і було зроблено, окрім цього зазначив, що він не був свідком того що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та що, начебто ОСОБА_1 відмовився пройти медичне освідування, а також відмовився пройти освідування на приладі Драгер, а пояснення які маються в матеріалах адміністративного правопорушення не підтримав оскільки вони вигадані самим поліцейським, а ним лише було підписано чистий аркуш.

Також в зв`язку з задоволенням клопотання ОСОБА_1 судом було допитано в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 який суду пояснив, що він прийшов 06.09.2020 року до свого товариша ОСОБА_1 та попрохав його поїхати до м. Богодухів та купити автозапчастину до свого автомобіля, який був поламаний, на що той погодився, але якщо за кермом поїде ОСОБА_2 . Після цього він сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння та поїхали в м. Богодухів, де він купив автозапчастину на свій автомобіль та повернулися додому. Приїхали до домоволодіння ОСОБА_2 та він витягнув автозапчастину та заніс у двір, та потім треба було відігнати автомобіль додому до ОСОБА_1 , та коли повертався до автомобіля, то за ним вискочило цуценя та він спіймав цуценя та знову повернувся додому щоб занести його до домоволодіння, автомобіль в цей час залишився стояти на узбіччі, а ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні чекаючи на ОСОБА_2 та пока він спіймав цуценя та повів додому, повернувшись побачив що ОСОБА_1 не було. Після цього йому зателефонував ОСОБА_1 та він дізнався що останнього забрали до Краснокутського ВП.

Таким чином матеріали справи не містять належних даних що ОСОБА_1 був водієм в розумінні вимог п. 1.10 ПДР.

За вищенаведених обставин відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи наведене та положення ст. 62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що даних про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння - не здобуто.

При цьому суддя відмічає, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Окрім цього, відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №391825 відносно ОСОБА_1 в порушення ст. 265-2 КУпАП, відсутні відомості щодо вирішення питання відносно транспортного засобу, яким начебто керував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим суду не зрозуміло, якою саме нормою чинного законодавства керувався працівник патрульної поліції повертаючи транспортний засіб особі, яка начебто перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Також, відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом.

Згідно п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд враховує ту обставину, що безперервний, належної якості відеозапис подій має істотне значення для встановлення фактичних обставин справи та прийняття судом за результатами розгляду законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Таким чином доказів із відеозаписом на якому було б зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст 130 ч 1 КУпАП України до суду не надано.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015усправі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276Кодексу Українипро адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Згідно з частиною 5 статті 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не є належним доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже, враховуючи всі наведені вище доводи та наявні на їх підтвердження докази, всі зафіксовані в протоколі відомості повністю спростовуються та є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно достатті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушенняпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.247,283,284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд Харківської області.

Суддя В. А. Каліберда