Справа № 487/538/20
Провадження № 3/487/480/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Ютовця О.О., захисника потерпілої - адвоката Притикіна І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва матеріали, які надійшли з Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів працюючого водієм-експедитором у ПП «Алые паруса», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №532325/177 від 23.01.2020 року, складеного інспектором ЮП Заводського ВП ГУМП Вороною Д.В., 22.01.2020 року о 09:37 годин по АДРЕСА_3 у АДРЕСА_4 ЛШМД ОСОБА_1 вчинив хуліганській дії, а саме: погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , вибивав двері у приміщенні лікарні, на зауваження не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Судом встановлено наступне.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, яка тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 173 КУпАП України, якій кореспондують норми КК України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, тобто реальне позбавлення волі на певний строк, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що 22.01.2020 року у період з 8:30 до 10:00 у нього відбувався конфлікт з колишньою цивільною дружиною ОСОБА_2 . В ході конфлікту, у районі будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 наніс удар своїм коліном в область живота ОСОБА_2 та пішов. Конфлікт відбувся у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 почала висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, не хотіла з ним розмовляти, а за день до цього вдарила його у присутності їхньої спільної дитини. Через 5-10 хвилин ОСОБА_2 прислала ОСОБА_1 sms та попросила його повернутися, а ще через 10 хвилин вона сказала, що перебуває у ЛШМД, має «перелом по-женски». ОСОБА_1 приїхав до лікарні з метою оплатити лікування колишньої цивільної дружини. На вході у фойє ЛШМД, близько 10:00 години, на нього здійснили напад брати потерпілої: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повалили ОСОБА_1 на підлогу та почали бити руками та ногами, відібрали у момент побиття телефон ОСОБА_1 . Під час побиття ОСОБА_1 втратив свідомість, його привела до тями прибиральниця. ОСОБА_1 намагався пройти у приймальне відділення, так як в нього текла кров і він просив обробити йому рану. На шляху руху став ОСОБА_3 , почав агресивно себе поводити, після чого підійшла медична сестра та попросила ОСОБА_1 вийти. ОСОБА_1 вийшов з лікарні та зустрів працівників поліції, в ході розмови з якими йому стало погано. Наступного дня ОСОБА_1 звернувся до поліції з приводу свого побиття та заволодіння його майном. Спиртні напої у цей день ОСОБА_1 не вживав, нецензурною лайкою не висловлювався, двері не вибивав, зауважень йому ніхто не робив. З ОСОБА_5 він перебуває у неприязних стосунках на протязі останніх 3,5 місяців.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її колишній співмешканець, вони мають спільну дитину. ОСОБА_1 неодноразово погрожував їй фізичною розправою. 22.01.2020 року вранці вона йшла на роботу. У районі будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 вдарив її коліном у живіт. Після цього перехожі завели ОСОБА_2 у приміщення податкової інспекції, викликали швидку та міліцію, оскільки їй стало погано. Наразі за цим фактом порушено кримінальну справу. ОСОБА_2 повезли до ЛШМД, завели до оглядової куди також прийшли дві медичні сестри та брати ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_1 приїхав до лікарні, намагався зайти до оглядової у той момент, коли ОСОБА_2 надавали медичну допомогу, але йому перешкодили її брати. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу братів ОСОБА_2 , намагався вибити двері до оглядової. Що в цей час відбувалося у фойє - ОСОБА_2 не відомо. Конфлікт відбувався недовго. Також ОСОБА_2 зазначила, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу переслідування її ОСОБА_1 починаючи з жовтня 2019 року.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він працює таксистом. 22.01.2020 року ОСОБА_8 приїхав десь о 16:00-16:30 годині з міста Одеси, оскільки його попросили передати пакет ОСОБА_1 . Вони зайшли до ЛШМД щоб розміняти гроші. При вході на ОСОБА_1 напали два хлопця. В присутності свідка ОСОБА_9 не лаявся та ні до кого не чіплявся.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона працює медичною сестрою стаціонару ОСОБА_11 . Фактично виконує обов`язки прибиральниці. Свідок пояснила, що вона була у роздягальні та почула сильний грохот. Побачила бійку ОСОБА_1 з двома чоловіками. Під час бійки ОСОБА_1 не лаявся, закривався від побиття, ніякі меблі не пересував. Що було у прийомному покої у цей день ОСОБА_10 не відомо.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 22.01.2020 року він був із братом на роботі, близько 10:00 години зателефонувала сестра ОСОБА_12 та повідомила, що її побив ОСОБА_1 після цього він із братом приїхали до лікарні, у вестибюлі зустрілися з ОСОБА_1 , схопилися за куртки, спіткнулися, останній вирвався та побіг у напрямку оглядової. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, намагався пройти до оглядової, де перебували: ОСОБА_5 , брат ОСОБА_6 , лікар та медична сестра. Чи були у ОСОБА_1 якісь пошкодження - свідок не пам`ятає, чи були у вестибюлі інші люди - свідок також пояснити не може, оскільки вся його увага була прикута до конфлікту. В присутності ОСОБА_13 фізичною розправою нікому не погрожував, зауважень на його адресу свідок не чув.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 22.01.2020 року він із братом нt давали ОСОБА_1 пройти до оглядової, оскільки останній вдарив їхню сестру ОСОБА_5 . ОСОБА_1 виламував двері до оглядової, а саме: чимось бив по них, висловлював погрози фізичної розправою відносно свідка, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_13 . ОСОБА_1 робили зауваження, але хто та які саме свідок не пам`ятає. Також свідок зазначив про наявність стійких неприязних стосунків з боку ОСОБА_1 по відношенню до їхньої родини.

Інспектор ЮП Заводського ВП ГУМП Ворона Д.В., яким було складено протокол серії АПР18 №532325/177 від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_1 , та свідок ОСОБА_14 , якою надавались пояснення 22.01.2020 року у судове засідання не прибули; їх судовий виклик здійснювався неодноразово.

Згідно рапорту б/н, 22.01.2020 року було отримано заяву та зареєстровано ЄО за №1437 від 22.01.2020 року як: інша подія. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено надходження 22.01.2020 року о 09:38 хвилин повідомлення зі служби 102 №49267026 від ОСОБА_2 , про те, що біля приймального відділення ЛШМД знаходиться колишній співмешканець заявниці, який побив її нещодавно, вибиває двері відділення, вимагає, щоб заявниця вийшла.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 23.01.2020 року за №0000261 було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до якого 23.01.2020 року до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою звернувся ОСОБА_1 щодо вжиття заходів до невстановленої особи, яка 22.01.2020 року близько 10:00 години, знаходячись в приміщенні ЛШМД, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Корабелів, 14, спричинила заявнику тілесні ушкодження.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 25.01.2020 року за №0000307 було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до якого 25.01.2020 року до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою звернувся ОСОБА_1 про те, що 22.01.2020 року близько 10:00 години, невстановлена особа, знаходячись в приміщенні ЛШМД, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Корабелів,14В, таємно, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон марки Iphone 11, спричинивши заявнику матеріальну шкоду на загальну суму 25 000 гривень.

Згідно зворотнього повідомлення №771 від 23.01.2020 року, виданого приймальним відділенням Міської лікарні швидкої медичної допомоги, у ОСОБА_1 було встановлено струс головного мозку, крововилив у ліве око, забій м`яких тканей голови.

За даними обстеження у рентгенкабінеті ЛШМД 23.01.2020 року порушення цілісності кісток у ОСОБА_1 не виявлено.

Відповідно до комп`ютерного томографічного обстеження, проведеного лікарем ПП «Медичний центр арт», у ОСОБА_1 виявлено кістозно-атрофічні зміни у передніх відділах лівої лобної долі, зовнішня гідроцефалія. Згідно наявної примітки, даний висновок не є діагнозом, має бути клінічно інтерпретованій лікуючим лікарем.

Згідно зворотнього повідомлення №921 від 27.01.2020 року, виданого приймальним відділенням Міської лікарні швидкої медичної допомоги, у ОСОБА_1 було встановлено ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканей голови (23.01.2020). Кістозні зміни лобної долі головного мозку є наслідком старої ЧМТ.

23.01.2020 року ОСОБА_1 слідчим СВ Центрального ВП ГУНМ в Миколаївській області у кримінальному провадженні №0000295 від 22.01.2020 року було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із встановленням органом досудового розслідування, що 22.01.2020 року об 08 годині 58 хвилин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились навпроти входу до ГУ ДПС в Миколаївській області за адресою: АДРЕСА_5 , вулиця Лягіна, 6. В цей день, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_1 виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_15 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , наніс один удар правою рукою, зігнутою в колінному суглобі в область пахової ділянки ОСОБА_2 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого плеча, в паховій ділянці зліва, забою м`яких тканин передньої черевної стінки. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно рапорту оперуповноваженого ВКП Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області Макаренко В., переглянути записи з камері відео спостереження щодо подій, які відбувалися, не вдалося, оскільки потрібен офіційний запит слідчого Заводського ВП в рамках кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справа, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Склад правопорушення за ст.173 КпАП України передбачає нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші дії, що порушують громадський спокій і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. До таких місць можна віднести під`їзди житлових будинків, підземні переходи, ліфти, таксофони, заклади охорони здоров`я, навчальні та освітньо-виховні заклади, дитячі майданчики, спортивні майданчики та приміщення закритих спортивних споруд, громадський транспорт; стадіони, приміщення відкритих та закритих спортивних споруд, заклади громадського харчування, приміщення закладів культури, приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; приміщення підприємств, установ та організацій всіх форм власності.

Також обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наслідки у вигляді порушення громадського спокою і спокою громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Згідно вимог пункту «a» частини 3 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», особа, яка обвинувачується у вчинення правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї.

Як зазначалося раніше, відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок і спокій громадян, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

Не зазначення цього в протоколі про адміністративне правопорушення позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення 22.01.2020 року о 09:37 годин по АДРЕСА_3 у приміщенні ЛШМД ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії, а саме: погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , вибивав двері у приміщенні лікарні, на зауваження не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Вказаний протокол, не містить: підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та підпису особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи, у відповідних графах. Протокол, складений 23.01.2020 року, був вручений ОСОБА_1 22.01.2020 року, тобто раніше його складання. Протокол не містить відомостей про свідків та потерпілих.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, складений протокол не містить всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, зокрема щодо порушення громадського порядку і спокою громадян та хуліганського мотиву, та не відповідає повною мірою вимогам ст. 256 КУпАП. У такому вигляді він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень частини 3 статті 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Об`єктом захисту норм ст. 173 КУпАП та ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

У контексті сказаного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких (з їхніх слів) мають неповнолітню дитину. На теперішній час перебувають у неприязних стосунках. 22.01.2020 року, у період з 8:30 до 10:00 між учасниками судового провадження, в тому числи в приміщенні ЛШМД, відбулося декілька конфліктних ситуації, за наслідками яких в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано декілька кримінальних проваджень, а саме: 23.01.2020 року за №0000261 було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_1 ; 25.01.2020 року за №0000307 було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України, за заявою ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Отже, за відсутності даних про інше, за вказаними провадженнями ОСОБА_1 є потерпілим.

Також, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000295 від 22.01.2020 року, за яким 23.01.2020 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 125 КК України щодо нанесення ним 22.01.2020 року тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи природу взаємин, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , причину виникнення діяння; час, обстановку та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміку дій ОСОБА_1 та інших учасників конфлікту, характер наслідків та причинний зв`язок між ними та діями ОСОБА_1 , суд вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 61, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 173, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: А.О. Темнікова