ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

захисника Дашковської Д.І.

потерпілого ОСОБА_1

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.09.2020 року о 18:40 год. у м. Одеса, на вул. Преображенська, 66, керуючи автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд на сигнал світлофора, який дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю «Skoda Oktavia», держаний номерний знак НОМЕР_2 , який завершував рух через перехрестя, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що 04.09.2020 року о 18:40 год. у м. Одеса, на вул. Преображенська, 66, він на своєму автомобілі перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора, але на перехресті сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який за його переконанням здійснював проїзд перехрестя з порушенням ПДР та мав його пропустити, тому винним у ДТП є саме ОСОБА_1 .

В судовому засіданні інший учасник ДТП ОСОБА_1 пояснив суду, що у вказані в протоколі дату та час, він, в м. Одеса, рухався по вул. Успенська та здійснював проїзд перехрестя вулиць Преображенська та Успенська на зелений сигнал світлофора. Коли він знаходився вже на перехресті, загорівся миготливий зелений сигнал світлофора та він продовжив рух щоб завершити свій маневр, однак не встиг цього зробити, оскільки сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав на перехрестя з вул. Преображенської та не дав йому змоги завершити маневр.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншого учасника ДТП, допитавши свідка, дослідив матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №114004 від 04.09.2020 р., підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.09.2020 року, поясненнями самого ОСОБА_2 та поясненнями ОСОБА_1 , як даними ними у судовому засіданні, так і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозаписом, наданим суду ОСОБА_2 .

Так, з дослідженого судом відеозапису, наданого ОСОБА_2 вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 починає рух через перехрестя за зелений сигнал світлофора, рухається повільно та зупиняється через затор, далі продовжує рух задля закінчення маневру і, в цей час сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який також розпочав рух через перехрестя, і в наслідок такого маневру ОСОБА_2 , сталося зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими доказами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, відеозапису, наданого ОСОБА_2 до і після ДТП та пояснень учасників цієї дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, суд зазначає, що небезпека для руху може бути створена як правомірними, так і неправомірними діями інших водіїв, але за переконанням суду в розумінні ПДР, якщо один учасник дорожнього руху порушує правила, інший учасник зобов`язаний виконати вимоги ПДР України, зокрема, в даному конкретному випадку п. 16.5 ПДР.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що якщо ОСОБА_1 і рухався з порушенням ПДР, як стверджує ОСОБА_2 , інший учасник ОСОБА_2 , який в той момент тільки розпочав рух через перехрестя, на яке вже виїхав ОСОБА_1 , дотримуючись п.16.5 ПДР мав дати дорогу транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя (в даному випадку ОСОБА_1 ).

З викладеного слідує, що ОСОБА_2 , порушуючи вимоги п. 16.5 ПДР України, який передбачає, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід, починаючи рух через перехрестя на зелений сигнал світлофору, не впевнився, що на перехресті відсутні транспортні засоби, що завершують рух через перехрестя, та не надав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 , який завершував рух через перехрестя, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі, у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_2 , який в свою чергу, як було встановлено судом, здійснюючи виїзд на перехрестя на зелений сигнал світлофору, не впевнився, що на перехресті відсутні транспортні засоби, що завершують рух через перехрестя, та не надав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 , який завершував рух через перехрестя.

Таким чином встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та вину у ДТП ОСОБА_1 , оскільки така його позиція була спростована дослідженими судом доказами. Таку позицію ОСОБА_2 суд розцінює як його намір уникнути відповідальності за вчинене.

При цьому, судом не приймаються до уваги показання ОСОБА_3 , допитаного за клопотанням сторони захисту в якості свідка, оскільки свідок лише пояснив, що перебував в автомобілі ОСОБА_2 на задньому пасажирському місці та на перехресті відчув удар в бік автомобіля, від чого ударився головою. При цьому свідок не пояснив де перебував автомобіль ОСОБА_4 до зіткнення та на який сигнал світлофора він розпочав рух. Навпаки, свідок пояснив, що огляд йому обмежував інший автомобіль та погодні умови (дощ).

Судом також не беруться до уваги доводи сторони захисту про оскарження до керівництва УПП в Одеській області протоколу про адміністративне правопорушення та протиправні дії поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути предметом оскарження, оскільки фактично не є рішенням або дією посадової особи та оцінка йому надається в рамках даного судового провадження, та така скарга сторони захисту не впливає на вирішення цієї справи, оскільки якщо і будуть встановлені факти протиправності дій поліцейських під час складання протоколу, то відповідні заходи до них будуть прийняті в рамках дисциплінарного провадження.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34,35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Крім того, судом враховується, що ОСОБА_2 згідно матеріалів провадження до адміністративної відповідальності притягується вперше, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини ОСОБА_2 не потягла тяжких наслідків, та інший учасник ДТП ОСОБА_1 не заявляв суду про наявність у нього будь-яких претензій до ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_2 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу та не вбачає підстав для застосування у даному випадку більш суворого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 340,00 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

16.11.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/16415/20

Номер провадження №3/522/10184/20

Головуючий суддя Русєва А.С.