Справа № 462/711/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм-експедитором у ТзОВ «Оберіг-Л», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 30.01.2020 року о 10 год. 22 хв. на автодорозі Київ-Чоп 538 км.+400м. керуючи транспортним засобом Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом, який рухався попереду ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України та ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, надав свої пояснення, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, просив суворо не карати.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.4 Правил визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Крім цього, ч. 1 п. 1.5 Правил передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як роз`яснено у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Факт вчинення адміністративного правопорушення стверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 405836 від 30.01.2020 року;

-схемою дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2020 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.01.2020 року;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 30.01.2020 року та іншими матеріалами справи.

Враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, у відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути 420, 40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 248, 249, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: