Номер справи 237/261/20
Номер провадження 3/237/390/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.03.20 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Яна Юріївна за участю секретаря Махно Ю.В., особи, яка притягаєьться до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 січня 2020 року серії ДПР18 за № 050523, ОСОБА_1 04 грудня 2019 року о 16 годині 40 хвилин в м. Курахове по вул. Побєди керував автомобілем Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди). Був оглянутий на стан сп`яніння в ЦРЛ Мар`їнського району м Красногорівка, вул. Нахімова, 1.

12 лютого 2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на протокол, суть яких зводиться до наступного. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначає, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на встановлення стану сп`яніння, оскільки на клопотання ОСОБА_1 провести огляд на місці зупинку працівники поліції відповіли відмовою Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у своїх запереченнях не погоджується із самою процедурою проведення медичного огляду, а саме зазначає, що для медичного огляду в нього було взято лише аналіз сечі та не запропоновано відібрати для проведення лабораторного дослідження біологічний матеріал у вигляді слини або крові. Стосовно аналізу сечі ОСОБА_1 зазначає, що наркотики можуть бути виявлені в сечі впродовж різного часу від 2 днів до 3 місяців, викликаючи психоактивні ефекти, але протягом кількох годин повністю метаболізується людським організмом, після цього процесу в тілі міститься лише хімічний состав, який не є психоактивним, тобто особа не знаходиться «під впливом» наркотичного сп`яніння. Також, ОСОБА_1 зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано акту огляду на стан сп`яніння та зазначає про відсутність в матеріалах справи пояснень свідків.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 050523 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 050523 та не заперечується ОСОБА_1 , останній 04.12.2019 року о 16 годині 40 хвилин по вулиці Побєди в м. Курахове керував автомобілем Skoda Fabiа, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Допитані у судовому засіданні співробітники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та зазначили, що ними дійсно було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та ними було виявлено наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим було запропоновано пройти медичний огляд одразу у закладі охорони здоров`я.

Допитана у судовому засіданні лікар ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_1 дійсно був доставлений спіробітниками поліції до закладу охорони здоров`я, який при зовнішньому огляді мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови та мислення (не відповідав на запитання з 1 разу та був загальмований). В ОСОБА_1 було відібрано біологічний матеріл, а саме сечу для здійснення лабораторного дослідження, за результатами якого було встановлений перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідний Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (надалі Порядок) та є чинним до теперішнього часу.

Приписами п. 2 Порядку встановлено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 Порядку закріплено загальне правило про те, що огляд водія транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Водночас, пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інстуркція) визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про порушення з боку працівників поліції порядку медичного огляду, а саме відмова працівників поліції провести медичний огляд із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки такий порядок встановлений виключно при виявлені у особи ознак алкогольного сп`яніння. Водночас, у ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено наявність ознак стану наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим в даному випадку особа правомірно в дотримання встановлено порядку була направлена відразу до закладу охорони здоров`я без пропозиції проведення медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.12.2019 року складеного черговим лікарем приймального відділення КНП «Мар`їнська ЦРЛ» ОСОБА_4 . ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Стосовно доводів ОСОБА_1 про порушення порядку проведення медичного огляду, а саме відібрання для біологічного дослідження виключно сечі, що, на думку ОСОБА_1 є недопустими та свідчить про недопустимість використання висновку суд зазначає наступне.

Обсяг об`єктів, які можуть бути використані у якості біологічного матеріалу при проведенні лабораторного дослідження визначений пунктом 12 розділ ІІІ Інструкції, згідно якого предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

При цьому, пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції закріплено, що дійсно для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, але лише якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12.

Таким чином, суд зазначає про безпідставність доводів ОСОБА_1 з даного приводу, взятий у нього біологічний матеріал, а саме сеча, є належним та в розумінні пункту 12 розділу ІІІ Інструкції може бути використаний при проведенні лабораторного дослідження. Разом із тим, суд констатує відсутність правових підстав для відібрання у ОСОБА_1 медичним працівником біологічного матеріалу у вигляді крові, оскільки остання береться лише у спеціальних випадках, якими виключається можливість взяти на дослідження інші зразки без застосування інвазивних методів, тобто порушення цілісності шкіряного покриву людини.

Вказане твердження також підтверджується практикою Європейського суду з прав людини згідно якої фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право. При цьому необхідно передбачити можливість здійснення примусового відібрання біологічних зразків, які потребують порушення анатомічної цілісності тканин організму за умови отримання попереднього висновку лікаря про можливість здійснення примусового відбору зразків, або проведення судово-медичної експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.

Посилання ОСОБА_1 на недолучення працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення акту медичного огляду суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявний висновок медичного огляду, який складається на підставі акта медичного огляду та саме висновок є належним та допустимим доказом наявності у особи стану сп`яніння. В свою чергу, суд зазначає, що в ході судового розгляду лікарем КНП «Мар`їнська центральна районна лікарня», яким було складено висновок, до матеріалів справи долучено оригінал акту медичного огляду, згідно висновку якого у сечі ОСОБА_1 було виявлено канабіноїди.

Крім того, згідно п. 19 розділу ІІІ Інструкції акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Пунктом 5 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено, що у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Тобто, працівник поліції у даному випадку зобов`язаний долучити до матеріалів справи лише висновок про результати медичного огляду, в той час як акт медичного огляду повинен зберігатись в закладі охорони здоров`я.

Окрему увагу суд вважає за необхідне звернути на хід реалізації особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своїх процесуальних прав.

Так, 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 було подано до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та клопотання про витребування доказів і допит свідків, яке було задоволено. 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 було заявлено чергове клопотання про проведення судово-медичної експертизи, водночас будь яких конкретних обставин, які б вказували, на думку ОСОБА_1 , на необхідність проведення повторної експертизи в клопотанні не наведено. Клопотання містить загальні фрази про порушення норми діючого законодавства при проведенні медичного огляду без посилання на конкретні обставини, що свідчить про формальний характер вказаного клопотання, яке суд, з врахуванням факту ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи 29 січня 2020 року, наданням заперечення 12 лютого 2020 року, розцінює виключно як спосіб захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою уникнути накладення адміністративного стягнення внаслідок спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, які спливають 04 березня 2020 року.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 допущено порушення підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом з`ясовано, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП не встановлено, термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, визначених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено. Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, вважаю за необхідне застосувати щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами, як такого, що буде достатнім для виправлення правопорушника.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення дорівнює 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року розмір мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб дорівнює 2102 гривні. Таким чином, розмір судового збору належний до сплати при притягненні правопорушника до адміністративної відповідальності дорівнює 420 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст.279, 280, 283, 284 КУпАП, суд ,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави ( АДРЕСА_3 ) в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя Яна Юріївна Кучко