Справа 703/3516/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., при секретарі судового засідання Бойко Л.М., за участі прокурора Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області Міщенко В.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Сілко О.І., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , радник голови районної ради з економічних питань,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов протокол № 271/2020 від 20 жовтня 2020 року складений оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Никогдою О.С. про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 будучи радником голови районної ради з економічних питань Смілянської районної ради, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно п.1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.45 даного Закону, без поважних причин несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням), а саме 26 травня 2020 року, хоча законом визначено строк до 24 вересня 2019 року чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнав та надав пояснення про причини несвоєчасного подання декларації.

ОСОБА_1 пояснив, що умислу на вчинення правопорушення не мав. Працюючи в Смілянській районній раді йому не було роз`яснено щодо необхідності подання декларації «перед звільненням». Після звільнення через деякий час йому зателефонували з колишнього місця роботи, повідомили про потрібність заповнення декларації «перед звільненням», після чого він поїхав в районну раду, де йому допомогли заповнити вищевказану декларацію.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засідання подала клопотання про закриття справи та пояснила, що умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення та на порушення вимог фінансового контролю ОСОБА_1 не мав, доказів на підтвердження такого матеріали справи не містять. Матеріали справи свідчать про те, що моніторинг, збір інформації та витребування доказів були здійснені ще до складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто до того, як було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що безумовно вказує на порушення Управлінням ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.. 8 Закону України «Про національну поліцію України», ст.. 49 Закону України «Про запобігання корупції», ст.. 251 КУпАП. Законом який регулює питання запобігання корупції, право проводити перевірки дотримання законодавство про запобігання корупції належить виключно НАЗК, а не іншим суб`єктам у сфері протидії корупції. Тому, складений Управлінням протокол без висновку чи повідомлення НАЗК, не може бути допустимим доказом, оскільки відомості, що передували його складанню, були отриманні з порушенням процедури, відтак просила провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 без поважних причин проігнорував вимоги розділу VII «Фінансовий контроль» Закону України «Про запобігання корупції», тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, просила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до розпорядження №3-к від 08 січня 2019 року «Про призначення ОСОБА_1 » останнього з 09 січня 2019 року призначено на посаду радника голови районної ради з економічних питань.

Відповідно до наказу №60-к від 27 серпня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » його цього дня звільнено з посади радника голови районної ради з економічних питань у зв`язку з припиненням трудового договору.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про запобігання корупції» суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи місцевого самоврядування. Однозначно зазначена категорія віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та на них розповсюджуються обмеження і обов`язки передбачені ст. 45 Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 45 Закону, особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частин першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах а, в пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону, зазначено у чинній редакції Порядку.

Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах а, в пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону.

Згідно рапорту оперуповноваженого УСР в Черкаській області від 24 червня 2020 року, встановлено факт можливого несвоєчасного подання ОСОБА_1 , декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а саме декларації «перед звільненням» (а.с.12).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 було подано декларацію «перед звільненням» о 11 годині 55 хвилин 26 травня 2020 року(а.с.14-20).

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що граничним терміном подачі декларації перед звільненням для ОСОБА_1 було визначено Законом через 20 робочих днів із дати звільнення, тобто до 24 вересня 2019 року, тоді як останній подав декларацію перед звільненням суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, лише 26 травня 2020 року, тобто несвоєчасно.

В судовому засіданні встановлено, що несвоєчасність подачі ОСОБА_1 декларації перед звільненням як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування обумовлено тим, що останній, не усвідомлював необхідність подачі такої декларації, доказів на підтвердження того, що його було ознайомлено з обов`язком подавати такі декларації матеріали справи не містять. Відтак, ОСОБА_1 не мав на меті уникнення фінансового контролю, у нього були відсутні мотиви та бажання вчинити порушення закону.

Статтею 147 Конституції України передбачено, що Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Діяльність Конституційного Суду України ґрунтується на принципах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним рішень і висновків.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України стосовно відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 65 Закону України «Про запобігання корупції», яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

За змістом статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суду України» закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідаютьКонституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином вважаю, що рішенням Конституційного Суду України скасовано як кримінальну, так і адміністративну відповідальність за вчинення корупційних діянь.

Отже, враховуючи наведене рішення Конституційного Суду України, приходжу до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст.172-6, 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2020 року.

Суддя О.П.Опалинська