Справа №: 343/2644/19
Провадження №: 3/0343/23/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Керніцького І.І.,

секретаря судових засідань - Оленюк Т.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Лугового Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, інваліда другої групи, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше до адміністативної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №054340 від 14 грудня 2019 року, складеного поліцейським ДОП Долинського ВП капітаном поліції Васютиним М.В., вбачається, що 14.12.2019 близько 20:45 год. в с.Гериня, Долинського району водій керував автомобілем марки «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп"яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, та пояснив, що він не здійснював керування транспортним засобом 14.12.2019. Того вечора він зустрів свого приятеля на ім»»я Коля і в м.Болехові вони вживали спиртні напої. Про обставини події пояснити нічого не може, оскільки був дуже п`яний. За кермом він не був і чому його працівники поліції намагались освідчити він не розуміє. Провадження у справі просив закрити у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Луговий Р.Ю. в судовому засіданні просив закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, вказавши, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що автомобіль має рухатися, однак жодного доказу, який би підтвердив рух автомобіля та керування ним ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння суду надано не було.

Поліцейський та свідки, які належним чином повідомлені про розгляд справи, на виклик в судове засідання не з"являлись, про причину неявки суд не повідомляли.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністативної відповідальності, захисника, дослідивши письмові докази про адміністративне правопорушення, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляд та які містяться у матеріалах справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №054340 від 14.12.2019, в якому викладена суть адміністративного правопорушення та міститься відмова від пояснень та підпису ОСОБА_1 (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв`язку з виявленими ознаками: нестійкої ходи, запаху алкоголю з порожнини рота, нечіткої вимова слів. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2);

- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 14.12.2019, згідно яких в їхній присутності та в присутності ОСОБА_1 запропонували водію на місці пройти тест на факт вживання алкоголю, однак водій відмовився від проходження тесту на місці та їхати в медичний заклад (а.с.3-4);

- рапорт поліцейського ДОП Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Васютина В.М. від 14.12.2019, відповідно до якого 14.12.2019 близько 20:45 год. під час здійснення патрулювання в с.Гериня по вул.Центральна, було зупинено автомобіль марки «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не освічувався задній номерний знак у темну пору доби. У спілуванні з водієм ОСОБА_1 було виявлено в нього ознаки алкогольного сп`ягніння, а саме: нестійкої ходи, запаху алкоголю з порожнини рота, нечіткої вимова слів, де у встановленому законом порядку ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, від якого останній відмовився, а також відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, у зв"язку з чим відносно водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ДПР18 №054340 від 14.12.2019 та винесено постанову серії ДПО18 №331732 від 14.12.2019 (а.с.5);

- даними копії постанови про накладення адміністартивного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №331732 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14.12.2019 (а.с.6);

- даними відеозапису, долученими до матеріалів справи (а.с7).

В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала особисті пояснення.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що в стані алкогольного сп`яніння автомобілем він не керував, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З іншої сторони, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №054340 від 14.12.2019, і письмовим поясненням свідків, які додані до протоколу, суд звертає увагу на таке.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 саме керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків. Однак, крім письмових пояснень свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , жодних інших доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння суду не надано. Більше того, ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння він не керував, а алкоголь вживав вже того дня, проте за кермо не сідав.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом.

Більше того, згідно повідомлення, скерованого на адресу суду начальника Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області Територіального сервісного центру №2642 від 07.02.2020 вбачається, що згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України у територіальних сервісних центрах станом на 07.02.2020, гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Таким чином, наведені факти у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальност,і не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд.

Суддя: