Справа № 206/4888/20
Провадження № 3/206/2137/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря Леонова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали які надійшли з яка надійшла з Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює на посаді продавця магазину «М`ясний гурман» ПП «Цильне», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участю особи стосовно якої складено

протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №177152 від 19.10.2020, вбачається що 19.10.2020 об 11 год. 20 хв. за адресою: м. Дніпро, вул Семафорна, 23а, в магазині «М`ясний гурман» ПП «Цільне» гр. ОСОБА_1 перебувала на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, чим порушила п.10 п.п.1 постанови КМУ від 22.07.2020. Дії ОСОБА_1 співробітниками поліції кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала. Пояснила, що вона перебувала на робочому місці 19.10.2020 в масці, приблизно об 11 год. 20 хв. в магазині нікого з відвідувачів не було і вона зняла маску, щоб вжити ліки оскільки в неї діабет ІІ ступеню, і в той час до магазину зайшов співробітник поліції. Про зазначений діагноз вона повідомила співробітнику поліції, та зазначила останньому що умови карантину не порушувала, однак останній все одно склав на неї протокол. Також в судовому засіданні заперечувала проти обставин викладених в протоколі, просила суд долучити до матеріалів справи лікарняну довідку. Справу просила закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали додані до протоколу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3КУпАП.

Відповідно до пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Так, відповідно до протоколу зазначено, що 19.10.2020 об 11 год. 20 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 23а, в магазині «М`ясний гурман» ПП «Цільне» гр. ОСОБА_1 перебувала на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, чим порушила п.10 п.п.1 постанови КМУ від 22.07.2020.

Проте, відповідно до пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Однак в фабулі протоколу відсутнє повне посилання, щодо порушень вимог визначені у пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641. Тобто фабула, зазначена в протоколі не відповідає положенням нормативно-правового акту, порушення яке інкримінується ОСОБА_1 .

Окрім того, в судовому засіданні з долученої до матеріалів справи лікарняної довідки виданої на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що остання має діагноз: «Цукровий діабет ІІ ступеню», який передбачає регулярне вживання лікарських засобів у відповідності до лікарського призначення.

З показів ОСОБА_1 наданих в судовому засідання, вбачається, що остання має захворювання «Діабет ІІ ступеню», 19.10.2020 вона перебувала на роботі весь час в масці, однак приблизно об 11 год. 20 хв. коли в магазині нікого з відвідувачів не було, вона зняла маску, щоб вжити ліки у зв`язку зі своїм станом здоров`я, в цей час до магазину зайшов співробітник поліції, яким було в подальшому складено зазначений протокол.

Відповідно до стаття 3 Конституції України, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 як і додані до нього матеріали не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 на час виявлення її співробітниками поліції без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски в приміщенні магазину «М`ясний гурман» ПП «Цільне», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул Семафорна, 23а, перебувала без маски, оскільки вживала в той час ліки, які відповідно до її діагнозу є життєво необхідними, на підтвердження чого, в матеріалах справи міститься медична довідка.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне. В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Частиною першою ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

За вказаних обставин судом установлено,що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44-3,247, 266, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 КУпАП закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.В. Поштаренко