ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/796/20 Головуючий в 1-й інстанції - Добрєв М.В.
Єдиний унікальний №317/2163/20 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Білицького Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 19 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №101336 за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до якого 19.07.2020 року о 22-00 годині в м. Запоріжжі по вул. Істоміна, буд.159 водій ОСОБА_1 керував автомобілем PEUGEOT 405, номерний знак НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, (а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції грубо порушив процесуальні норми, не повідомив його про час та місце судового засідання, судове засідання провів формально, не перевірив доводи та докази, що спростовують його вину, безпідставно відхилив клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків, які безпосередньо були очевидцями подій, та працівника поліції, який складав протокол.

Вказує, що він не вживав спиртних напоїв або наркотичних засобів, натомість працівники поліції чинили на нього психологічний тиск, після чого склали протокол відносно нього.

Обставини викладені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до п.1.10 ПДР, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В той же час стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Відповідальність за знаходження біля автомобіля або в непрацюючому автомобілі навіть у стані алкогольного чи іншого сп`яніння законодавством не встановлена. В час, коли під`їхав поліцейський патруль, транспортним засобом він не керував.

Крім того, поліцейський залучив до участі в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які приїхали пізніше за телефонним дзвінком поліцейського, що свідчить про явну злагоджену взаємодію та домовленість із поліцейськими, та упередженість останніх для штучного створення неіснуючого правопорушення. При складанні протоколу працівниками поліції не було роз`яснено йому права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим фактично його було позбавлено правової допомоги.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, протокол не надавали йому для підпису, копію його не вручили. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ним правопорушення, сам по собі протокол та рапорт працівника поліції не можуть бути доказами його вини.

Після складання протоколу його автомобіль не вилучався, його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не зазначено про це в будь-яких документах.

Враховуючи викладене, просить допитати в судовому засіданні працівника поліції ОСОБА_4 та свідків, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Білицького Є.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що він не вживав спиртних напоїв або наркотичних засобів і взагалі не керував транспортним засобом, проте працівники поліції чинили на нього тиск, а потім склали відносно нього протокол.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист, спростовуються наданими матеріалами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №101336 від 19липня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, однак від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився (а.с.4); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія до КУ «ОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 липня 2020 року (а.с.6, 8); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9-10); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 19.07.2020 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №101336 від 19липня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, однак від підпису та отримання його копії відмовився у присутності двох свідків, про що свідчать наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 категорично відмовився надавати пояснення, розписуватись в протоколі та отримати його копію. А тому доводи апелянта про те, що йому не роз`яснили права при складанні протоколу, не вручили копію протоколу та не надали засвідчити його підписом є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом через те, що обставини зазначені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Також у протоколі зазначені свідки події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні на місці події, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Доводи про те, що між працівниками поліції та свідками події була якась домовленість матеріалами справи не підтверджується, а зворотного апелянтом не доведено.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону, є необґрунтованими.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння та незаконність дій працівників поліції через психологічний тиск, оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив. А відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, як про це зазначив останній в апеляційній скарзі, що ставить під сумнів законність дій працівників поліції, не спростовують висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та не керував транспортним засобом спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів відмовою у присутності двох свідків. При цьому, будь-яких заперечень стосовно перебування за кермом останній не висловлював.

Також є безпідставними посилання апелянта на те, що він не вживав спиртних напоїв або наркотичних засобів, оскільки він саме відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит у судовому засіданні працівника поліції та свідків, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначене ОСОБА_1 клопотання судом було розглянуто та в його задоволенні було відмовлено, про що також зазначено в самій скарзі. З чим погоджується і апеляційний суд, оскільки в допиті зазначених апелянтом осіб немає будь-якої необхідності, письмові пояснення свідків є самостійними доказами, а норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків та поліцейських під час судового розгляду.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то в їх допиті також немає необхідності, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 . Більш того, зазначені ним особи є його знайомими, тобто зацікавленими особами.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 317/2163/20