Справа №579/1297/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/529/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , захисника Сомок О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Сомок О.А. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

піддано адміністративному стягненню, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 30 липня 2020 року о 16 год. 40 хв. в м. Кролевець на вул. Мостова, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Сузікі» НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: порушення мови, координація руху, почервоніння очей.

Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці та від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Сомок О.А. не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати вказану постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що по справі відсутні достатні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а показання свідка ОСОБА_2 не можуть бути єдиною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Крім того, вважає пояснення інших свідків по справ не достатніми для доведення вини ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Сомок О.А., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню, не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння, тому вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 213281 від 30 липня 2020 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає (а. с. 2); рапортом із Кролевецького відділення поліції відповідно до якого в автомобілі д.н.з. НОМЕР_2 , біля річки Тарзанки, знаходиться п?яний водій (а. с. 4); поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а. с. 5 - 8); відеозаписами (а. с. 10) на яких зафіксовано факт під?їзду працівників поліції до автомобіля «Сузікі» НОМЕР_1 , у якому за кермом перебував водій ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп?яніння і який заперечив факт керування автомобілем. Разом з тим підтвердив, що саме він на цьому автомобілі приїхав від річки до магазину та те, що алкоголь почав вживати вже біля магазину в салоні автомобіля і більше керувати автомобілем не збирався.

За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що водій ОСОБА_1 відмовляючись від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суддя здійснюючи дослідження та оцінку доказів може посилатися як на усні так і на письмові доказ, при цьому жодний доказ не має переваги над іншим.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді, викладені в постанові і були підставами для її скасування, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, оскільки відмова від огляду була зафіксована як в письмових документах в присутності 2 свідків так і відео доказах.

У своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

У відповідності до п. 1.1 ПДР України (затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року за № 1306), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил, а згідно п. 2.9 цих Правил, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вини є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що твердження апеляційної скарги захисника зовсім не спростовують того факту, що свідок ОСОБА_2 бачила автомобіль НОМЕР_1 з п?яним водієм у районі річки Тарзанка, близько 16 год. 41 хв. Вказаного водія свідок упізнала, як ОСОБА_1 в суді. Працівникам поліції ОСОБА_1 пояснив і це зафіксовано на відеозаписах, що він приїхав до магазину самостійно від річки Тарзанка. Свідок ОСОБА_3 - продавець магазину пояснила, що водій автомобіля прибув до магазину і із автомобіля не виходив, спиртного не вживав до моменту прибуття працівників поліції. Таким чином, у матеріалах справи достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки він працівникам поліції повідомив, що від річки він приїхав сам, а вже від магазину мав його відвезти інший тверезий водій. Тобто, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ще він річки мав ознаки алкогольного сп?яніння.

Крім того, доводи апеляційної скарги про недостатність доказів вини ОСОБА_1 повністю спростовуються матеріалами справи, як усними (поясненням наданими в судовому засіданні) так і письмовими поясненнями, а також іншими письмовими доказами, дослідженими судом, що повністю узгоджується з вимогами ст. 251 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15 жовтня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, залишити - без змін, а апеляційну скаргу адвоката Сомок О.А. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.