ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 14 грудня 2019 року близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 619 по вул. Полтавське шосе у м. Дніпрі керував транспортним засобом «MAZDA 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Закалюжний С.В. в інтересах ОСОБА_2 просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, винесене з порушенням норм процесуального права, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки несподівано згадав, що забув дома вимкнути праску.

Вказує на те, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер.

Звертає увагу на те, що коли приїхав додому то побачив, що праска дійсно була ввімкнена і після того, як він її вимкнув поїхав одразу до КП Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаромДОР і станом на 15.30 год. 14.12.2019 року у нього ознак сп`яніння виявлено не було.

Вказує на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено норми Закону, які були порушені ОСОБА_1 , а наявний тільки опис дій без зазначення пункту ПДР, який ним був порушений.

На думку ОСОБА_1 судом не з`ясовувалось питання порушення посадовими особами ст. 266 КУпАП, а саме порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, які перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Вважає, що дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення носять формальний характер.

Зазначає, що районним судом не прийнято до уваги офіційний висновок медичного закладу, винесений на підставі повного лабораторного обстеження.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2020 року скасувати та провадження по справі закрити. При цьому зазначив, що дійсно відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та ОСОБА_1 підписаний без зауважень;

викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який заначив, що поспішає, їде додому втомився;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння;

- рапортом працівника патрульної поліції Остапчук Т.А., яким підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не був врахований як доказ на підтвердження невинуватості останнього в інкримінованому правопорушенні висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складним 18 грудня 2019 року КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР», згідно якого станом на 15 год. 30 хв. 14 грудня 2019 року у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, апеляційний суд не приймає, оскільки приписами ч. 4 ст. 266 КУпАП, за якими огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. А згідно вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта стосовно того, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, оскільки відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення останнього від адміністративної відповідальності.

Разом із цим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №336372 від 14.12.2019 року міститься підпис ОСОБА_1 без будь яких зауважень, що свідчить про його згоду з вищевказаним протоколом.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Адміністративне стягнення суд першої інстанції наклав з дотриманням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко