КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4875/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Новик В.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року про притягнення

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2019 року постановою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн 20 коп. на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 27.10.2019, приблизно о 20 год. 25 хв., керував автомобілем "ЗАЗ-Део" д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Жмеринська, 2-а в м. Києвіз ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув його до відповідальності, оскільки він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння під примусом поліцейських. Також у нього не було виявлено жодну з ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких вказаний в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ та міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 / далі - Інструкція/. Записані в протоколі нібито виявлені поліцейськими ознаки наркотичного сп`яніння нічим не підтверджуються. З даних відеозапису неможливо встановити яким чином поліцейські виявляли ці ознаки.

Всупереч встановленому порядку, поліцейські не направляли апелянта до найближчого медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи бланку направлення. Дані відеозапису також не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 до медичного закладу.

ОСОБА_1 вважає, що до пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи, суд повинен був поставитись критично, оскільки вони виготовлені на заздалегідь надрукованому бланку, заповнені одним почерком, а на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських видно осіб, дані яких не були встановлені.

Крім того, апелянт вважає, що судом помилково прийнято до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, так як останній складений з порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та ст. 256 КУпАП. А саме він не містить відомостей за якою частиною статті 130 КУпАП йому інкримінується правопорушення.

Дані відеозапису не містить доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його було зупинено поліцейськими.

Апелянт звертає увагу на те, що тривалість відеозапису складає лише 47 секунд, в той час як він повинен містити відомості про всі обставини правопорушення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення та пояснення захисника Лобуренка С.В. з проханням задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до даних матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з боді-камери, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення підтверджують, що ОСОБА_1 керував автомобілем "ЗАЗ-Део" д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Жмеринська, 2-а в м. Києвіз ознаками наркотичного сп`яніння /зіниці очей розширені та не реагують на світло, бліде обличчя/ та, в порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, які підтвердили обставин такої відмови в своїх письмових поясненнях / а.с. 1, 2/.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував ні факту керування транспортним засобом, ні факту відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Свою відмову пройти огляд на стан сп`яніння пояснив психологічним тиском з боку поліцейських. При цьому в протоколі апелянт власноручно вказав, що не має претензій до поліцейських. На відеозапису ОСОБА_1 добровільно відмовився від огляду та не повідомляв, в тому числі свідкам, що мав місце будь-який тиск з боку поліцейських /а.с 4/. Дії поліцейських також не були оскаржені в установленому законом порядку.

Дані відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейських підтверджують обставини вчиненого правопорушення, а саме відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

З огляду на те, що апелянт відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, поліцейськими не було виписано направлення на його проходження. Тому вважаю, що поліцейськими не було допущено порушень Інструкції.

Всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення містить дані про виявлені поліцейськими у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Ними були розширені зіниці, які не реагують на світло та блідість шкіри обличчя, що передбачено Інструкцією.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про виконання поліцейськими вимог закону.

Тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук