Справа № 617/1974/20
Провадження № 3/617/877/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Вовчанський районний суд Харківської області у складі судді Уханьової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вовчанську Харківської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія, Харківської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2020 року до суду надійшов матеріал, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №150332 від 31.10.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 31.10.2020 року о 17 год. 00 хв. знаходився поблизу буд. 5 по вул. Садовій у смт. Старий Салтів, лаявся нецензурною лайкою в адресу поліцейського СРПП ОСОБА_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. На законну вимогу поліцейського ОСОБА_2 не відреагував та почав чіплятись за формений одяг при цьому погрожував фізичною розправою іншим працівникам, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, суд критично ставиться до матеріалів, складених інспектором СРПП Вовчанського ВП старшим сержантом поліції Нестеренко О.А. та направлених на розгляд суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, серед іншого при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиці Верховного Суду України, випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження, акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.10.2020 року не конкретизовано об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не зазначено які саме розпорядження або вимоги поліцейським ОСОБА_2 заявлялись при виконанні ним службових обов`язків, відсутні докази, що працівник поліції перебував на місці вчинення адміністративного правопорушення саме при виконанні службових обов`язків. Також не конкретизовано, яким саме іншим працівникам погрожував фізичною розправою ОСОБА_1 .

Розгляд справи призначений на 26 листопада 2020 року, але до суду правопорушник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка в судове засідання особи яка притягається до адміністративної відповідальності, унеможливлює подальший розгляд справи, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП України розглядається протягом доби.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, надані до протоколу матеріали не засвідчені належним чином, а тому вони не є належними та допустимими доказами.

Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений з неповним дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 .

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Вказані вище недоліки заважають своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності із законом, забезпечити виконання винесеної постанови за результатами розгляду, а також виявленню причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення, запобіганню правопорушенню, вихованню громадянина у дусі додержання законів, зміцнення законності. Крім того, вказане суттєво порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її право на захист.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Також, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» відповідно до якої звертається увага на те, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу вмотивованою постановою цього суду для належного оформлення.

Враховуючи викладене суд вважає, що адміністративна справа не може бути розглянута і підлягає поверненню органу, який направив матеріал, для з`ясування зазначених обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195-5, 255, 256, 268, 276, 278 КУпАП, суд

П О С ТА НО ВИ В:

Матеріал про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, повернути до Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області - для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -