Справа № 509/6603/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представниці адвоката Ткаченко Ю.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, адміністративні матеріали, які надійшли від Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 123 ч. 2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІ-ої групи захворювання пов`язаного з проходження військової служби,-

ВСТАНОВИВ :

9 грудня 2020 року від Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 096438 складений 06.12.2019 року о 07:15 год. інспектором Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Швецом А.С. відносно правопорушника ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 06.12.2019 року, о 07:00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota RAV-4», д/н НОМЕР_2 , в Одеській області, Овідіопольського району, смт. Великодолинське, по вул. Ольгіївській здійснив проїзд залізничного переїзду на заборонений (червоний) сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 20.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 123 ч. 2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП не визнав, пояснивши суду, що п. 20.5 ПДР він не порушував, про що вказав у протоколі серії ОБ № 096438 складений 06.12.2019 р., копію якого він не отримав від робітника поліції, в протоколі відсутня вказівка на власника автомобілю, хоча в його власності ніякого автомобілю не має, відеозапис події, доданий до протоколу є неповним, який не відображає повний хід подій, а тому вважає відеозапис, який складається з двох частин, неналежним доказом з огляду на відсутність в протоколі вказівки на технічний засіб, на який він здійснювався, а також не підтверджує особу водія, дату та час його фіксації, а у супровідному листі робітників поліції на адресу суду не вказано якими саме засобами зроблені відеозаписи, кому засоби видавались, з чим погодилась його представниця, а тому просив суд, закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представниці, дослідивши адміністративні матеріали та оглянувши в судовому засіданні відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, як додаток до протоколу серії ОБ № 096438 складений 06.12.2019 р. суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 , дійсно мається подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 123 ч. 2 КУпАП, в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Статтею 276 КУпАП передбачено справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 20.5 ПДР України, рух через переїзд забороняється, якщо: а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками; б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума; г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді; ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП не визнав та просив закрити провадження відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП.

Суд вважає, що в даному випадку, мається склад та подія адміністративного правопорушення водія ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП і воно дійсно мало місце, що підтверджено матеріалами справи (адміністративним протоколом серії ОБ № 06.12.2019 року, відеозаписом з місця події який було надіслано на адресу Овідіопольського районного суду Одеської області з Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, при задоволенні клопотання ОСОБА_1 , який був оглянутий в судовому засіданні за присутності учасників справи, та з якого дійсно вбачається, що ОСОБА_1 , виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора), дії інспектора Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області по складанню протоколу відносно ОСОБА_1 повністю відповідали вимогам Закону та протокол у справі про скоєння адміністративного правопорушення складено законно та обґрунтовано, що підтверджується вищеописаними доказами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив суду, що на відеозапису подій 06.12.2019 р., оглянутим в судовому засіданні - зображений дійсно він та його автомобіль, а тому суд вважає хибними посилання та твердження останнього про відсутність інвентарного та номенклатурного номерів портативного відео-регістратора та карти пам`яті, за допомогою яких робітником поліції було здійснено відео-фіксування порушення ОСОБА_1 п. 20. 5 ПДР України, а також про неповну запис подій 06.12.2019 р., та враховуючи вказані обставини, у суду відсутні сумніви в оригінальності двох записів, наданих робітниками поліції на запит суду, та на думку суду, вказані відеозаписи є належним та допустимим доказом по справі, який дійсно підтверджує вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, а позиція останнього з приводу невизнання вказаних відеозаписів належним доказом скоєння ним адміністративного правопорушення є єдиним обраним ним та його представницею засобом заперечення причетності його до події та складу правопорушення.

Окрім того, показання ОСОБА_1 про те, що він нібито розпочав рух через залізничний переїзд після того, як шлагбаум повністю піднявся, звуковий сигнал припинився, чергова покинула пост, заборонений сигнал світлофора вимкнувся, зустрічний транспорт вантажний автомобіль перетнув залізничну колію спростовуються відеозаписом місця події зафіксованим працівниками Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та оглянутим в судовому засіданні.

Судом також не приймається до уваги посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а, як на практику застосування судами законодавства у сфері забезпечення дорожнього руху, у зв`язку з тим, що вказана правова позиція відноситься до справ про адміністративне правопорушення які розглядаються за місцем його вчинення, та відноситься до постанов у справі про адміністративні правопорушення, які виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення, та докази якої досліджуються безпосередньо на місці зупинки.

Крім цього, судом не приймається твердження ОСОБА_1 про відсутність в його власності транспортних засобів, адже вказане взагалі не стосується предмету дослідження судом, враховуючи те, що особисто ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт його зображення на відеозапису подій та підтвердив факт зображення автомобілю, яким він керував 06.12.2019 р. та був особисто зупинений робітниками поліції під час проїзду залізничного переїзду, а тому у суду відсутні будь-які сумніви в особі ОСОБА_1 зафіксованого на відеозапису, дослідженого судом на рівні з іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, стан його здоров`я та ступінь його вини.

В той же час, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ч. 2 ст. 123 КУпАП, суд, дотримуючись принципу диспозитивності та співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без вилучення транспортного засобу.

При цьому суд вважає, що застосування даного виду адміністративного стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1,123,251,255,256,266,283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 - у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ;

2.Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний 28.02.2020 р.

Суддя Гандзій Д.М.