Номер провадження: 33/813/287/20
Головуючий у першій інстанції Німас І.Я.
Доповідач Мандрик В. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Мандрик В.О., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Артміна В.В., представника Державної екологічної інспекції Тутейко А.В. розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року,

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючого директором ТОВ «ЗАРС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч.1 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу № 000901 про адміністративне правопорушення від 23.08.2019 року, директор ТОВ «ЗАРС» ОСОБА_1 , 23.08.2019 року о 15 годині 20 хвилин, допустив порушення провадження господарської діяльності, а саме: ТОВ «ЗАРС» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 (будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом) при відсутності документів дозвільного характеру, а саме: дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням порядку провадження господарської діяльності, та порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На вказану постанову захисником Артміним В.В. була подана апеляційна скарга, в якій останній зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу, вказав, що на будівництві відсутні стаціонарні джерела забруднення атмосфери. У складеному протоколі про адміністративне правопорушення не обґрунтовано та не доведено вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, не зрозуміло яким чином відбувався відбір проб забруднюючих речовин. Просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Окрім цього, в клопотанні ставиться також питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду як пропущеного з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не був сповіщений про розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином.

Що стосується клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з тверджень апелянта, що підтверджуються матеріалами справи, останній в судовому засіданні суду першої інстанції 27.11.2019 року присутній не був (а.с. 46), копію постанови суду не отримував.

Посилання суду першої інстанції в постанові на те, що ОСОБА_1 повідомлявся про судові засідання належним чином, не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази такого сповіщення, крім того в матеріалах справи відсутні дані про направлення копії постанови суду ОСОБА_1 , що також є порушенням вимог ч.1 ст.285 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а процесуальний строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що районний суд, закриваючи провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУПАП, протиправно зазначив у мотивувальній частині постанови висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні провадження господарської діяльності, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався вимог статей 245 та 280 КУпАП та дійшов правильного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП та закрив провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказані висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря;

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у ТОВ «ЗАРС», не було наявних жодних стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу, і тому був відсутній обов`язок отримання дозволу суб`єкту господарювання, відповідно до ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», апеляційний суд приймає до уваги правову позицію Верховного суду від 09 квітня 2019 року, справа №820/2357/17, якою встановлено, що при проведенні будівельних робіт на будівельному майданчику (що фактично є стаціонарним неорганізованим джерелом викидів), утворюються забруднюючі речовини (по технологічних процесах, які пов`язані із забрудненням навколишнього середовища (згідно «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин, розроблених Українським науковим центром технічної екології у 2004 році, утворюються забруднюючі речовини (оксид вуглецю, оксиди азоту, оксиди марганцю та заліза, пил, ксилол, уайт-спірит, аерозоль лакофарбових матеріалів, тощо), що викидаються до атмосферного повітря, а саме, викиди від роботи будівельної техніки, які утворюються при згорянні палива, при використанні сипучих матеріалів (приготування бетонних, цементних розчинів, шпаклювання, тощо), при проведенні зварювальних робіт та використанні обладнання для різки металу, при проведенні малярних робіт (сушка здійснюється на відкритому повітрі)».

На цих підставах, апеляційний суд погоджується з доводами представника державної екологічної інспекції про те, що проведення будівельних робіт по зведенню багатоквартирного житлового будинку із підземним паркінгом, що здійснюються ТОВ «ЗАРС» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є порушенням вимог ст. 10,11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря».

Доводи апелянта про відсутність у ТОВ «ЗАРС» стаціонарних джерел викидів, про неповне викладення фабули правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення, недоведеність факту відібрання проб атмосферного повітря, суперечать установленій правовій позиції Верховного суду і фактичним обставинам справи.

Не може погодитись апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги про те, що за подібне правопорушення має наступати відповідальність за ч. 1 ст. 78 КУпАП, оскільки органами Державної екологічної інспекції виявлено, а судом першої інстанції встановлено факт недотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що районний суд, закриваючи провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, обґрунтовано зазначив у мотивувальний частині оскаржуваної постанови висновок про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, у зв`язку з чим закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення а постанова районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк захиснику ОСОБА_1 , адвокату Артміну В.В. на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Артміна В.В. залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП без змін.

Постанова остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.О. Мандрик