Справа №3-зв/229/2/2020
П О С Т А Н О В А

19 листопада 2020 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Грубник О.М. за участю секретаря Варламової О.Д, розглянувши заяву адвоката Бєляєва В.О. про відвід судді Дружківського міського суду Донецької області Панової Т.Л. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у справі №229/5045/20,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні судді Дружківського міського суду Донецької області Панової Т.Л. перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

18.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про відвід Дружківського міського суду Донецької області Панової Т.Л. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у справі №229/5045/20.

Заяву адвокатом обґрунтовано тим, що суддя Панова Т.Л. відмовила у задоволенні клопотання про

повернення на доопрацювання матеріалів за фактом складання стосовно ОСОБА_1 адміністративного протоколу, також було відмовлено у виклику в судове засідання свідків: понятих що брали участь в огляді місця події та двох працівників поліції, які здійснювали документуванння ДТП. Тому ОСОБА_2 вважає необхідним заявити відвід судді Панової Т.Л. на підставі наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

ОСОБА_3 у судове засідання з`явився, доводи заяви підтримав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_2 .

Суддя Панова Т.Л. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд відводу судді без її участі. Вважає, що підстав для відводу судді відсутні оскільки клопотання щодо допиту свідків, яке заявлено захисником було передчасним, а підстави для повернення адміністративних матеріалів на доопрацювання на думку суду відсутні.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить то такого висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, а також не передбачає видалення судді до нарадчої кімнати для вирішення клопотання. Тобто, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 р, «Малиге проти Франції» від 23.09.1998 р. ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Стаття 2 цього Закону передбачає що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, кожен громадянин має право не на будь-який, а на справедливий судовий розгляд і не будь-яким, а безстороннім судом.

За положеннями п.1 ч.7 ст.56 вказаного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Судді мають неухильно дотримуватися засад кримінального провадження, закріплених ст.7 КПК України, маючи на увазі, що їх порушення дає об`єктивні підстави для сумніву у неупередженості та безсторонності суду.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Враховуючи практику ЄСПЛ, стосовно поняття «інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості» стосовно відводів суддів, то слід зазначити наступне.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує як презумпція неупередженості судді, слідчого і прокурора, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Для відведення судді з підстав упередженості необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Дослідивши заяву про відвід та додатки до неї, суддя вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді Панової Т.Л., слід відмовити, оскільки адвокат Бєляєв В.О., не навів будь-яких переконливих доказів порушень збоку судді під час розгляду справи та клопотань про повернення на доопрацювання матеріалів відносно ОСОБА_1 та виклик в судове засідання свідків та працівників поліції, а також жодних обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді. Суд також не встановив будь-яких інших обставин, передбачених діючим законодавством, які б могли бути підставою для відводу судді, а тому заявлений відвід задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви адвоката Бєляєва Вячеслава Олексійовича про відвід судді Дружківського міського суду Донецької області Панової Т.Л. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у справі №229/5045/20 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: