Справа № 339/50/20 327
П О С Т А Н О В А

28 лютого 2020 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №249898 від 11 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який в період часу з 18 год. 13 жовтня 2019 року по 14 жовтня 2019 року в м.Болехів незаконно заволодів транспортним засобом по вул. С.Стрільців, 73Д, чим вчинив діяння з ознаками злочину.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Згідно положень ст.268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що матеріал підлягає поверненню на доопрацювання за наступних підстав.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, з аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Аналіз приписів Закону України «Про освіту» та Закону України «Про охорону дитинства» дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Окремо слід зазначити, що за змістом ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 під «непіклуванням про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя» слід вважати: - незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; - неспілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; - ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; - несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; - невиявлення інтересу до її внутрішнього світу; - нестворення умов для здобуття нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини та не вказано, від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, ухиляється остання.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який в період часу з 18 год. 13 жовтня 2019 року по 14 жовтня 2019 року в м.Болехів незаконно заволодів транспортним засобом по вул. С.Стрільців, 73Д, чим вчинив діяння з ознаками злочину.

Так, частина 1 ст.184 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, згідно ч.1 ст.32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 ст.6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Однак, в матеріалах справи взагалі відсутнє свідоцтво про народження дитини, як єдиний доказ, який би свідчив дату народження дитини та те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є його матір"ю.

Із даних, зазначених в протоколі, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є малолітнім, оскільки йому виповнилося тільки 13 років.

Тому, інспектором при складанні протоколу не були враховані положення ч.1 ст.184 КУпАП, яка взагалі не передбачає відповідальність батьків малолітніх осіб.

Окрім того, до матеріалів справи, як доказ на підтвердження вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій долучена постанова про закриття кримінального провадження від 19 листопада 2019 року, з якої вбачається, що кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України ( п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.3).

Однак, ця постанова є недійсною, оскільки скасована прокурором Калуської місцевої прокуратури Чекан Н.М. та прийнята інша, яка не долучена до матеріалів справи.

Також, при накладанні адміністративного стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, суд, крім іншого, повинен враховувати особу порушника, але в справі відсутні характеризуючі дані на ОСОБА_1 , довідка про склад її сім`ї.

Також, з наявного протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 видно, що в ньому маються виправлення з частини 4 на частину 1 ст. 184 КУпАП.

За приписами п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Враховуючи викладене, зважаючи, що виявлені недоліки позбавляють можливості правильно кваліфікувати дії особи, яка притягається до відповідальності та винести законне і обґрунтоване рішення по справі, вважаю, що справу про адміністративне правопорушення необхідно повернути на доопрацювання.

Згідно абзацу 5 ст.26 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному органу для належного оформлення.

Зазначені порушення при складанні протоколу є підставою для повернення для його належного дооформлення, в ході якого необхідно усунути зазначені недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.256,257 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП повернути до Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франкіській області на доопрацювання для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Головенко О.С.