КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Кащука М.С.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Кащука Максима Степановича в інтересах ОСОБА_1 , яка містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 6 березня 2020 року о 09.10 год. керував автомобілем «Шевролет» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по пр. В. Лобановського, 118, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Кащук М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що закінчення строку апеляційного оскарження припадав на вихідний (святковий день) 7 червня 2020 року, у зв`язку із цим 8 червня 2020 року також був неробочим днем, а тому апеляційна скарга на постанову суду була подана вчасно у перший робочий день 9 червня 2020 року.

Однак, як зазначає апелянт, 2 липня 2020 року під час відслідковування інформації про призначення до розгляду (дати розгляду) зазначеної апеляційної скарги захисник виявив інформацію про те, що 23 червня 2020 року суддею Київського апеляційного суду Семенцовим Ю.В. була винесена постанова у справі № 752/5200/20 про повернення апеляційної скарги без розгляду, з огляду на те, що апеляційна скарга не підписана особою, яка її подала, про що захисник дізнався 2 липня 2020 року, коли звернувся до суду про отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, а 7 липня 2020 року отримав зазначену копію постанови апеляційного суду.

Захисник наголошує на тому, що дійсно апеляційна скарга не була ним підписана, але це зумовлено чисто машинальною помилкою, поспіхом, людським фактором, так як апеляційну скаргу він направляв через відділення «Укрпошти» (яке працювало цілодобово) в останній день її подання 9 червня 2020 року о 23 год. 14 хв. Підтвердженням того, що апеляційна скарга ним не підписана помилково-механічно, є належним чином оформлені, засвідчені і підписані документи додані до апеляційної скарги, що підтверджують повноваження захисника, і які він знову додає до повторно поданої апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Захисник вказує на те, що по суті фактичних обставин справи ОСОБА_1 повідомив йому і про що він, як захисник, повідомив суду про невизнання ОСОБА_1 вини і про те, що у визначений у протоколі день, час і місці ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, а саме за те, що зарано перестроївся на смугу руху громадського транспорту для здійснення повороту, і після чого у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 жодних наркотичних засобів не вживав, ознак наркотичного сп`яніння не мав. Крім того ОСОБА_1 вказував на те, що перед засвідченням факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції направлення на огляд у лікаря нарколога йому не виписувалось.

З посиланням на положення ст.ст. 245, 251, 280, 266 КУпАП, а також положення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, захисник наголошує на тому, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Як зазначає захисник, з аналізу положень п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, випливає те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, що працівниками поліції складалося та видавалося ОСОБА_1 направлення на медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

Крім того, під час розгляду справи не знайшов підтвердження факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після виявлення працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння.

Окрім того, сторона захисту наголошує, що суд не взяв у всій сукупності до уваги обставини, на які він вказував, не надав їм належної оцінки та не з`ясував їх всебічно повно і об`єктивно.

Так, мотивувальна частина рішення повинна повністю відповідати фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду, тобто, висновки суду першої інстанції мають бути підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, а мотивування у постанові висновків щодо кваліфікації правопорушення повинно полягати у зіставленні ознак установленого судом протиправного діяння та ознак правопорушення, відповідальність за яке передбачена законом про адміністративну відповідальність. Апелянт переконаний, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесенні постанови по справі судом не були дотримані норми ст.ст. 245, 280 КУпАП, а тому постанова суду є незаконною та за вказаних обставин такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і тому підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду захисник Кащук М.С. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу та зазначив, що подаючи первинну апеляційну скаргу, він помилково не підписав її. При з`ясуванні обставин, чи передана справа до апеляційного суду, було встановлено, що його скарга повернута, оскільки не підписана, а офіційно копія постанови з Київського апеляційного суду не надходила.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд не звернув увагу на те, що працівниками поліції не було дотримано порядку процедури проходження особи огляду на стан наркотичного сп`яніння. Захисник зазначив про те, що на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції повинні були запропонувати водію проходження огляду за допомогою спецприладу «Драгер», і, тільки в разі, якщо особа відмовляється або не погоджується з результатами, тоді особу необхідно доставити до закладу охорони здоров`я до лікаря нарколога. Працівники поліції обов`язково повинні виписати направлення, в тому числі, і якщо особа відмовляється від проходження огляду. Також працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, адже в матеріалах справи таких доказів немає.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, а також підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та по суті фактичних обставин справи зазначив про те, що 6 березня 2020 року його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції за порушення ПДР України - рух автомобіля у смузі громадського транспорту. Він вказаний маневр здійснив для того, щоб повернути праворуч, але він не вважав, що порушив ПДР України. Перед його автомобілем працівники поліції зупинили ще один автомобіль, перевірили документи, відпустили водія, а до нього ( ОСОБА_1 ) працівники поліції віднеслись упереджено та запропонували йому ( ОСОБА_1 ) проїхати на експертизу, на що він відмовився, так як вважав дії працівників поліції надуманими. На місці зупинки автомобіля огляд на стан сп`яніння працівники поліції йому не пропонували. У подальшому працівники поліції його відпустили, надали йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду щодо доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, перевіривши доводи клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, однак не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог, з огляду на таке.

Так, вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, 28 травня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва за участю адвоката Кащука М.С. винесено постанову, на яку останнім 9 червня 2020 року подана апеляційна скарга (ас. 13-24).

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Кащука М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, з огляду на те, що подана апеляційна скарга не підписана, особою, яка її подала, а тому не може бути прийнята до розгляду (ас. 27-28).

2 липня 2020 року захисник Кащук М.С. звернувся до Київського апеляційного суду про видачу йому копії постанови Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року (ас. 29).

11 липня 2020 року адвокатом Кащуком М.С. вдруге подана апеляційна скарга (ас. 31-53).

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду клопотання, апеляційний суд доходить висновку про поновлення адвокату Кащуку М.С. строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, пославшись на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлені обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння, дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 8).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 423784 від 6 березня 2020 року, водій ОСОБА_1 6 березня 2020 року о 09 год. 10 хв. керував автомобілем «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по пр-ту В. Лобановського 118, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив п. 2.5 ПДР України.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 розписався без будь-яких зауважень та застережень (ас. 1).

З переглянутого в апеляційному суді відеозапису, який розпочинається о 09:54:09 вбачається, що працівник поліції в присутності свідків пояснює, що було зупинено транспортний засіб «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1 за порушення ПДР України, керував транспортним засобом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з водієм та перевірки у нього документів у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Згідно з наказом № 1452/735 водію пропонується проїхати до лікаря нарколога для здачі аналізів у виді біологічно матеріалу «Сечі». Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи він поїде до лікаря здавати аналізи, на що водій відповідає, що він не може поїхати до лікаря нарколога, так як він ( ОСОБА_1 ) підозрює, що лікар напише щось таке, що в його організмі щось було. Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що здається аналіз, який опечатується в його ( ОСОБА_1 ) присутності, і направляється на експертизу. ОСОБА_1 вказує, що він не довіряє, на що працівник поліції зазначає про те, що довіряти чи не довіряти і їхати або не їхати - це є різні речі, на що ОСОБА_1 говорить про те що він хоче продовжити свій маршрут. Працівник поліції знову запитує у ОСОБА_1 , чи він проїде до лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 вказує, що не поїде. Свідки засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. У подальшому працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи він буде підписувати матеріали, які відносно нього будуть складені, вказавши, які саме, на що ОСОБА_1 запитав, чи є у нього вибір. Працівник поліції вказав, що можна не підписувати. ОСОБА_1 запитав, що з цього, на що поліцейський відповів, що він просто не отримає копію протоколу. ОСОБА_1 з приводу підпису протоколу однозначної відповіді не надав, а працівник поліції зазначив, що потім розберемось. Відеозапис завершено о 09:55:39 (ас. 3).

Таким чином, обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини, які спростовують пояснення ОСОБА_1 та його захисника щодо обставин події.

Доводи апелянта, на те, що інспектор поліції повинен був запропонувати водієві у разі наявності у нього ознак такого сп`яніння пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу, а потім в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року затверджений Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який діє на даний час, з урахуванням внесених до нього змін.

Згідно із вказаним Порядком огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

· запах алкоголю з порожнини рота;

· порушення координації рухів;

· порушення мови;

· виражене тремтіння пальців рук;

· різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

· поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

· наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

· звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

· сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

· почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

Тобто, працівник поліції може встановити тільки ознаки певного виду сп`яніння. Перебування особи у стані сп`яніння та його вид встановлюється відповідно до положень ст. 266 КУпАП та зазначеної Інструкції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з відеозаписом працівником поліції чітко зазначено підстави зупинки транспортного засобу та виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, що і зафіксовано у подальшому у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що під час розгляду справи суд не знайшов підтвердження факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після виявлення працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять будь-яких достовірних даних про те, що ОСОБА_1 , у якого було вилучено посвідчення водія, після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння керував автомобілем. Окрім того, з переглянутого в апеляційному суду відеозапису вбачається, що транспортний засіб «Шевроле» не заважав іншим учасникам дорожнього руху.

Що стосується посиланням захисника Кащука М.С. під час апеляційного розгляду про відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, то апеляційний суд акцентує вагу на такому.

Так, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не спростовує порушення п. 2.5 ПДР України водієм транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а також не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога ОСОБА_1 відповів відмовою.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника Кащука М.С. в інтересах ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику Кащуку Максиму Степановичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 рокущодо ОСОБА_1 - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Кащука Максима Степановича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва