Справа № 456/4322/19 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 33/811/94/20 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 та його захисника Панилика М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200.00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 27.10.2019 року о 03 год. 30 хв. у м.Стрий, на вул.Львівській, 145, керував транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

На дану постанову захисник Панилик М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції була допущена неповнота з`ясування обставин справи, що вплинуло на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи із наступного.

На думку захисника, судове рішення ґрунтується на доказах, які є недопустимими, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення (серія ОБ № 143393), оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази (відео), які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Саме по собі описання в протоколі адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім цього, захисником було подане клопотання про визнання неналежним та недопустимим доказом письмових поясненнь свідка ОСОБА_2 відповідно до яких, він підтверджує тільки факт відмови від проходження огляду, а не факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та відеозапису поданого на підтвердження факту порушення ПДР, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

У судовому засіданні, всупереч заявлених клопотань, не було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були з ОСОБА_1 в транспортному засобі на момент зупинки, що підтверджується доданим відео.

У ході судового розгляду не було доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Долучені відеозаписи містять відомості лише про події, які мали місце після зупинки транспортного засобу і ними не зафіксовано моменту зупинки автомобіля та особу водія, жодного іншого доказу, який би підтверджував факт керування транспортним засобом в справі немає.

Акцентує увагу, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, крім тверджень працівників поліції, які на його думку є зацікавленими особами, оскільки складали протокол, не підтверджується жодним доказом, більше того, спростовується доданими фото та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 26.11.2019 року в справі №442/7833/19, яким встановлено, що 27.10.2019 року о 03:30 год. в м.Стрий на вул.Львівській, 145, ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , не керував.

Вказує на перебирання судом на себе функції обвинувача, а саме, суд з власної ініціативи здійснив виклик свідків, працівників поліції та витребував відео, чим позбавив себе статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не може вважатися належно вмотивованою, оскільки суд, формально підійшовши до розгляду справи по суті, проігнорувавши надані докази сторони захисту, не спростувавши та не надавши належну оцінку обставинам вказаним в клопотанні та додатковому клопотанні про закриття провадження по справі, клопотанні про визнання доказів недопустимими, не допитавши свідків захисту, проігнорувавши клопотання про направлення справи за місцем проживання ОСОБА_1 , що є грубим порушенням статті 6 Конвенції та сталої судової практики як Верховного суду так і ЄСПЛ.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Панилика М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №456/4322/19 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суддею суду першої інстанції, в порушення вимог закону, не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №143393 та оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 27.10.2019 року о 03 год. 30 хв. у м.Стрий, на вул.Львівській, 145, керував транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу, який би вказав на те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції на тому, що не керував транспортним засобом, тому немає потреби у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відмовився від проходження такого огляду.

Ці пояснення ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, які долучено до матеріалів справи (а.с.23). З таких вбачається, що працівники поліції підтвердили факт знаходження за кермом в момент зупинки транспортного засобу саме ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_1 , туфлі якої знаходились біля пасажирського сидіння. Проте, в подальшому, з незрозумілих підстав, працівники поліції почали наполягати на проходженні огляду на стан сп`яніння саме ОСОБА_1 , який їхав у вказаному автомобілі як пасажир на передньому сидінні.

Крім того, відеозаписи містять відомості лише про події, які мали місце після зупинки транспортного засобу і ними не зафіксовано моменту зупинки автомобіля та особу водія, що також свідчить про відсутність доказів, які би підтвердили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

При неодноразовому зверненні ОСОБА_1 до працівників поліції з тим, що він не керував автомобілем марки «Audi A6», останні не звернули на це увагу та безпідставно склали протокол про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які пояснили обставини, що мали місце 27.10.2019 року, та підтвердили факт керування транспортним засобом ОСОБА_5 .

Дані обставини також підтверджуються рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2019 року в справі №442/7833/19 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП018 № 281815 від 27.10.2019 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відтак, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При таких обставинах в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

А тому по справі слід постановити нову постанову, скасувавши постанову судді місцевого суду та закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, задоволивши апеляційну скаргу його захисника.

Керуючись статтями 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Панилика Маркіяна Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , задоволити.

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер