Справа № 204/7784/20
Провадження № 3/204/4314/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ ВКФ «Ігрек», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості щодо ідентифікаційного номеру невідомі,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №525011 від 16.11.2020 року, 16 листопада 2020 року о 08:40 год. в м.Дніпро, пр.Сергія Нігояна, буд.27, водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом БАЗ А079.32, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів маршрутом №146А у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги пп.9 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 провину визнав, проте зазначив суду, що йому невідомо скільки пасажирів у той час перебувало у салоні маршрутки і чи є та кількість перевищеною.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши все між собою у сукупності, приходжу до наступного.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до пп.9 п.10 КМУ №641 від 22.07.2020 (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення), що на території регіону, на якій установлено «зелений рівень епідемічної небезпеки забороняється, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному транспорті (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №525011 від 16.11.2020 року не вказано, яка кількість місць для сидіння передбачена в транспортному засобі, а також не вказано, в якій самі кількості пасажирів здійснював перевезення ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Одночасно суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, співробітниками поліції надано протокол серії ГП №525011 від 16.11.2020, рапорт працівника поліції від 16.11.2020, фотокартки та реєстраційну картку ТЗ.

Аналізуючи правову позицію, висловлену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 №489/4827/16а, можна дійти висновку, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі за відсутності інших доказів.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Фотокартки, які долучені до матеріалів справи, не підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки вони не містять жодних маркувань про їх безпосереднє відношення до даної справи, відсутні відомості щодо дати виготовлення даних фото, прізвище ім`я по батькові особи, яка їх зробила, не завірено підписом уповноваженої особи.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП до матеріалів справи не додано.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44-3, 247, 283-285, 287, 289Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В.Токар