Справа № 936/746/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника - адвоката Повідайчика О.І., потерпілого ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/138/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Повідайчика О.І. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.09.2019.

Цією постановою:

ГАФИНЕЦЬ ЮРІЙ ІВАНОВИЧ , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Цією ж постановою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн..

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №278933 від 12. 08. 2019 та постанови судді від 23. 09. 2019 вбачається, що 11. 08. 2019 о 18 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинській, в с. Н. Ворота, Воловецького району, Закарпатської області. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

-2-

Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №278932 від 12. 08. 2019 та постанови судді від 23. 09. 2019 вбачається, що 11.08.2019 об 23 год. ОСОБА_2 , керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинській, в с. Н.Ворота, Воловецького району, Закарпатської області, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечній дистанції та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_2 ., власником якого є ОСОБА_1 . В результаті чого, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_2 , адвокат Повідайчик О.І. просить постанову суду від 23. 09. 2019 скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи. Вказує, що 11. 08. 2019 дорожньо-транспортної пригоди не було, а автомобіль марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі і належить ОСОБА_1 пошкодила ОСОБА_5 , яка під час сварки вдарила його ногою, пошкодивши задній ліхтар цього транспортного засобу. Після чого ОСОБА_6 викликав працівників поліції, які не намагаючись з`ясувати дійсні обставини справи, склали протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також зазначає, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а відразу доставили до медичного закладу. У зв`язку з чим вважає недопустими доказами винуватості ОСОБА_2 пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки вказані особи були присутні тільки в медичному закладі. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а також невідповідність дій працівників поліції вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 щодо обов`язку працівника поліції проводити огляд спочатку на місці зупинки. Зазначає також про неповноту судового розгляду у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не допитані ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про допит яких ОСОБА_2 заявляв клопотання. Зазначає, що в судове засідання 23. 09. 2019 ОСОБА_2 не з`явився, оскільки терміново виїхав за кордон, до того ж не був обізнаний про розгляд в одному провадженні обох складених щодо нього протоколів, а тому був позбавлений можливості захисту за цим обвинуваченням. Вважає, що судовий розгляд справи щодо ОСОБА_2 не відповідає практиці Європейського суду з прав людини та положенням ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 255 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника - адвоката Повідайчика О.І. в інтересах ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, провівши допит потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_9 , апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 11.08.2019 о 23 год., керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинській, в с. Н. Ворота, Воловецького району, Закарпатської області, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечній дистанції та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_2 ., власником якого є ОСОБА_1 , в результаті чого, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діяннями ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Водій ОСОБА_2 цих вимог Правил дорожнього руху України не дотримався, а тому доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника Повідайчика О.І., поданій в інтересах ОСОБА_2 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, є необґрунтовані та спростовуються наявними доказами у справі.

Винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №278932 від 12. 04. 2019; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11. 08. 2019; рапортом інспектора Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Кубаш С.Ф. від 12. 08. 2019; поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , якими повністю підтверджуються зазначені в протоколі обставини.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом щодо особи у межах складеного щодо неї протоколу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З указаного протоколу вбачається, що зазначеним вимогам законодавства такий відповідає, оскільки містить всі необхідні дані про особу порушника, час і місце правопорушення, діяння, що становить об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, наявність потерпілого та дані про нього, факт заподіяння матеріальної шкоди, а тому його визнано таким, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

-4-

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП3 Воловецького ВП старший лейтенант поліції Лозинець І . Ю. був упереджений при складанні протоколу та схеми дорожньо-транспортної пригоди, і що в нього були підстави фальсифікувати такі, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, а тому твердження в апеляції про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими.

Викладені в апеляційній скарзі захисника Повідайчика О.І. доводи про те, що 11.08.2019 дорожньо-транспортної пригоди не було, а автомобіль марки «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі пошкодила ОСОБА_5 , яка під час сварки вдарила його ногою, пошкодивши задній ліхтар цього транспортного засобу спростовуються поясненнями допитаного апеляційним судом за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_9 , який підтвердив як свою присутність, так і обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначивши про те, що 11. 08. 2019 після 22-ої год. після того, як підвозив подружжя ОСОБА_2 на належному їм автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , залишив вказаний автомобіль навпроти будинку АДРЕСА_2 с. Н. Ворота Воловецького району та став очевидцем того, як ОСОБА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо зазначеного транспортного засобу, запустив двигун та розпочав рух заднім ходом, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , який викликав працівників поліції.

Зазначені свідком ОСОБА_9 обставини вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди підтвердив і допитаний апеляційним судом потерпілий ОСОБА_1 ..

На переконання апеляційного суду, показаннями свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_1 в сукупності з іншими наведеними вище письмовими доказами, поза всяким розумним сумнівом доведено факт того, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинській, в с. Н. Ворота, Воловецького району, порушив вимоги п. 10. 9 Правил дорожнього руху України.

Апеляційним судом враховується і те, що допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 не підтвердив присутність зазначених у складеному щодо ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд визнає обґрунтованими твердження захисника Повідайчика О.І. про необґрунтоване врахування судом першої інстанції при розгляді щодо ОСОБА_2 , про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з їх відсутністю на місці дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_2 Проте такий висновок апеляційного суду не свідчить про наявність підстав для визнання необ`єктивними інші докази, якими підтверджено вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також неврахування їх під час розгляду справи в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

-5-

Відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від серії БД №278933 від 12. 08. 2019, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №278933 від 12. 08. 2019, ОСОБА_2 11.08.2019 о 18 год. 40 хв., керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Верховинській, в с. Н. Ворота, Воловецького району, Закарпатської області з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується рапортами інспектора Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Кубаш С.Ф. від 12. 08. 2019; поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 12. 08. 2019.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були свідками відмови ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для його обмови, - на такі дані також не вказується захисником Повідайчиком О.І. в апеляційній скарзі.

До того ж, згідно поданих апеляційному суду письмових заяв, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили надані ними пояснення під час оформлення адміністративного протоколу щодо ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та просили провести апеляційний розгляд справи без їх участі.

-6-

Досліджуючи під час апеляційного розгляду справи письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджуються та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що жоден із цих свідків, будучи повідомленими апеляційним судом в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Аль- Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. The United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п.1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у даному конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність посилання судді суду першої інстанції на письмові пояснення свідків є необґрунтованими. При цьому апеляційний суд також враховує і той факт, що жоден із учасників події, у тому числі і сам ОСОБА_2 не заперечував про наявність двох свідків при огляді на стан сп`яніння в медичному закладі, від якого він відмовився.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставного врахування судом письмових пояснень свідків та незаконності висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

При прийнятті рішення апеляційний суд також враховує, що допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 , підтвердив, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, так і в медичному закладі.

У зв`язку з наведеним, доводи захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_2 не було запропоновано на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зазначеними вище доказами, які є об`єктивними, також повністю спростовуються і наведені в апеляційній скарзі захисником Повідайчик О.І. твердження про відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про вчинення ним, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-7-

При цьому, враховується і те, що факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом за встановлених у складеному протоколі обставин, суд апеляційної інстанції також приймає до уваги те, що відносно ОСОБА_2 працівником поліції також був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також з встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп"яніння, а тому наведені в апеляційній скарзі посилання на відсутність в матеріалах справи даних про результати огляду на стан сп"яніння, є необґрунтованими.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп"яніння, окрім інших, віднесено: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, тобто ті ознаки, що мали місце у водія ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп"яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника ОСОБА_2 - адвоката Повідайчика О.І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Посилання захисника Повідайчика О.І. у своїй апеляційній скарзі на те, що судом при прийнятті рішення порушено право на захист ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи у його відсутності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вимоги закону щодо дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 23. 09. 2019 за відсутності ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що стверджується відповідною розпискою, однак на розгляд справи щодо нього не з`явився.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб

-8-

дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07. 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Необхідно зауважити, що необґрунтоване зволікання з боку суду першої інстанції у розгляді справи могло призвести до негативних наслідків у виді безпідставного закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто через закінчення на момент розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 цього Кодексу, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі про адміністративне правопорушення (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

При таких даних, судом було прийнято вірне рішення про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, що не можна вважати порушенням вимог ст. 268 КУпАП . Отже, доводи захисника Повідайчика О.І. про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_2 , є безпідставними.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, і у відповідності до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Також суддею дотримані вимоги ст. 36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

При цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, відповідно до змісту якого будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При прийнятті рішення враховуються і положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП

-9-

у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Повідайчика О.І., подана в інтересах ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Повідайчика О.І. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.09.2019 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст..124, ч.1 ст..130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя