Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Куненка С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 11 серпня 2020 року о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Daewoo Lanos" д/н НОМЕР_1 на Великій кільцевій дорозі, 60 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд неповно з`ясував обставини справи, виявив необ`єктивність та упередженість, внаслідок чого під час дослідження запису портативного відеореєстратора поліцейського дійшов помилкового висновку про те, що він керував транспортним засобом. Цим відеозаписом зафіксовано, що за кермом автомобіля знаходиться жінка, біля автомобіля - працівники поліції та чоловік, якого неможливо ідентифікувати, оскільки документів той не має, і його обличчя не зафіксовано. Враховуючи те, що у відповідності до вимог п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, цей обов`язок не поширюється на осіб, які не керували транспортним засобом.

З огляду на викладене та положення ст.62 Конституції України, згідно з якою усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився і відомості про поважні причини неявки не надав. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Куненка С.П., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Під час оформлення матеріалів справи, дійсно, виникали суперечки стосовно того, хто є водієм транспортного засобу. Однак суд дав правильну оцінку відеозапису, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 визнавав, що керував автомобілем, оскільки дружині стало погано. А тому він є суб`єктом адміністративного правопорушення.

На користь того, що чоловіком на відео є саме ОСОБА_1 , свідчить те що останній називає свої анкетні дані. Як вказано в протоколі, особу встановлено за базою даних "АРМОР" та тимчасовим дозволом, оскільки за кілька годин до цього щодо ОСОБА_1 також складався протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується перший файлом запису.

Твердження в апеляційній скарзі, що відеозапис, взагалі, не фіксує обличчя, не відповідають дійсності, оскільки на другому, четвертому та п`ятому файлі достатньо чітко зафіксовано обличчя особи, щодо якої складається протокол, для її ідентифікації.

ОСОБА_1 не брав участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, а так само не з`явився до апеляційного суду. Враховуючи те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено застосування приводу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідка, така процесуальна поведінка не дає йому підстав стверджувати, що суддя місцевого суду ухилився від встановлення осіб чоловічої та жіночої статі, зафіксованих записом.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн