Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1573/20 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю секретаря судового засідання Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Залізнюк Н.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 03.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови, 24 липня 2020 року о 15 год. 35 хв. на 139 км автодороги "Київ - Чоп" ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР) не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки "BMW 320d", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", який рухався попереду в попутному напрямку. У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджені.

Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Таким чином, останній вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На постанову суду, ОСОБА_1 подав клопотання про поноволення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 24.07.2020 року він разом з дружиною рухалися на по авто дорозі «Київ - Чоп», раптом йому стало погано і він втратив свідомість, тому його некерований автомобіль здійснив зіткнення. Даної події він не пам`ятає, так як відразу був госпіталізований до ЦМЛ №1 м. Житомира, де в нього було встановлено діагноз: «інфаркт головного мозку в басейні ЛСМА з частковою сенсомоторною афазією, правобічною пірамідною недостатністю на фоні церебросперозу, артеріальної гіпертензії, фібрілені передсердь».

Вказує, що перед виїздом з дому, почував себе задовільно, і ніяких симптомів хвороби в нього не було.

12.10.2020 року він отримав постанову Житомирського районного суду від 03.09.2020 року.

Вважає, що не винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в порушенні вимог ПДР, оскільки у нього стався інфаркт, але суд дану суттєву обставину не з`ясовував.

Разом з тим, суд не викликав та не допитав в судовому засіданні свідків, не встановив дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставин, що обтяжують та пом`якшують провину особи та інше.

Також, судом не встановлено, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання, тому відповідно до ст. 5 п. 9 «Закону України про сплату судового збору» звільняється від його оплати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для його поновлення, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд цих вимог закону при розгляді даної справи не дотримався, оскільки справа розглянута у відсутність особи, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, передбаченим ст. 277-2 КУпАП, сповіщався про місце і час розгляду справи, оскільки судова повістка повернулась до суду після розгляду справи, а саме 05.09.2020 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Це, в свою чергу, позбавило ОСОБА_1 прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та інших прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

З врахуванням наведеного постанова не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 529572 від 17.08.2020 року, протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 24.07.2020 року зі схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який по суті порушення пояснив, що 24.07.2020 року він разом з дружиною рухалися на автомобілі по справах. Рухаючись по дорозі «Київ Чоп» йому стало погано і він втратив свідомість, в результаті чого здійснив зіткнення з попутнім автомобілем, в протоколі зазначив, що з обставинами вчинення ДТП згоден.

Доводи ОСОБА_1 , про раптову втрату свідомості під час керування транспортним засобом, не виключають в його діях наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП.

З наданої до апеляційної скарги виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6713 від 04.08.2020 року слідує, що у ОСОБА_1 у 2014 році діагностовано хронічну ревматичну хворобу серця, акт. 2 ступеню, ревмокардит, набуту мітрально-аортальну ваду серця кореговану протезуванням клапанів. Постійна форма фібріляції передсердь. Вторинна АГ.

Відповідно до п. 24 переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами категорії «В», передбачених наказом МОЗ України N 299 від 24.12.1999 року наявність хвороби серця будь-якої етіології, порушення ритму будь-якої етіології, хронічна ішемічна хвороба серця, в тому числі стан після перенесеного інфаркту міокарда, є протипоказом до керування зазначеним транспортним засобом.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що являється інвалідом ІІ групи, оскільки у 2014 році переніс оперативне втручання по заміні клапанів серця.

Згідно п.2.3.(д) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до вимог п.2.9 (б) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Так, за змістом закону порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про свою хворобу, перебуваючи в хворобливому стані, сів за кермо автомобіля та під час руху за кермом автомобіля, внаслідок інфаркту головного мозку не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив ДТП чим порушив вищевказані вимоги Правил дорожнього руху України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 мав захворювання, з яким йому заборонено керувати транспортним засобом, був зобов`язаний самостійно визначити свій стан здоров`я щоб не створювати загрози для оточуючих, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, а зокрема закінчення на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення апеляційний суд не вправі застосувати до ОСОБА_1 стягнення та вважає, що провадження в справі за даних обставин підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук