Житомирський апеляційний суд
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Грабчука О.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 24 жовтня 2019 року о 16 год. 30 хв. по вул. Соснова, 45, в м. Житомирі, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони йому не пропонували пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив ПДР, а також відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров`я.

На його думку, відеозапис з нагрудних камер поліцейських не є допустимим доказом у справі, тому, що містить часткову інформацію про дії поліцейських, а письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не були допитані.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано на який пристрій здійснювався відеозапис поліцейськими, що є порушенням ст. 283 КУпАП.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від якого останній відмовився, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, працівники поліції мали всі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній був водієм, мав певні ознаки (різкий запах алкоголю, тремтіння пальців рук, нестійка хода), які свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Крім цього, з рапорту інспектора взводу №1 батальйону УПП роти №1 в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Кириленка С.М. слідує, що 24.10.19 року під час патрулювання о 16:40 було отримано орієнтування від чергового щодо грубого порушення ПДР, а саме керування в стані алкогольного сп`яніння водієм транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Сосновій в м. Житомир.

Прибувши за адресою вул. Соснова, 45 було виявлено вказаний транспортний засіб за кермом якого був гр. ОСОБА_1 у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду водій відмовився у присутності двох свідків.

Транспортний засіб був пошкоджений і був евакуйований на штрафмайданчик.

В суді ОСОБА_4 підтвердив зазначені обставини.

Що стосується доводів апелянта про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці та в медичному закладі, однак останній відмовився.

На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 було виявлено на водійському сидінні, він лише стверджував, що нікуди не їде, однак не вказував на жодну іншу особу, яка здійснювала рух на цьому автомобілі.

ОСОБА_1 пояснень, заперечень на дії працівників поліції в протоколі не зазначив.

З цих відеозаписів, також вбачається, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутні при виконанні працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та вказували працівникам поліції про те, що саме ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Соснова, в м. Житомир здійснив наїзд на бордюр, пошкодив транспортний засіб та зупинився, що повністю узгоджується з їх письмовими поясненнями.

Суд надав належну критичну оцінку поясненням свідка захисту ОСОБА_5 , яка в суді першої інстанції стверджувала, що саме вона керувала транспортним засобом, а не ОСОБА_1 , з такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки вказана особа, яка є членом сім`ї апелянта, згідно до відеозаписів долучених до справи при приїзді працівників поліції висувала іншу версію про те, що автомобілем керувала особа, яка утекла. Крім того, ОСОБА_5 не змогла довести, що має відповідні водійські навики та право на керування транспортними засобами, при приїзді працівників поліції перебувала на задньому сидінні пасажира.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами оціненими в сукупності та взаємозв`язку і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

За цих обставин посилання суду на письмові пояснення свідків, які не з`явилися до суду, однак для допиту яких суд вживав заходів, та які як засвідчують інші докази (відеозапис) були присутні при виконанні працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та надавали відповідні пояснення не може слугувати підставою для визнання їх недопустимими.

Відсутність даних про записуючий пристрій, а також надання не цілісного відеозапису, також на думку суду не свідчить про його недопустимість, оскільки їх якість та обсяг відображають з достатньою повнотою стан водія його поведінку та дотримання працівниками поліції вимог закону. Доказів, що цей відеозапис сфальсифіковано чи на ньому відображено інші обставини, тощо стороною захисту не надано.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не знаходить.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 24 січня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук