КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 33/824/3680/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 листопада 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Александрова Д.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 05.06.2020, о 18:35 год., керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті по вул. Вінницькій (перетин з вул. Волинською) у м. Києві, у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13.08.2020, а провадження у справі - закрити.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки до вирішення справи суд підійшов формально та спрощено, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Зокрема, як зазначає апелянт, автомобіль він припаркував іще зранку, нікому не заважав, так як їхати нікуди не збирався, вжив алкоголь в автомобілі через проблеми в особистому житті, заснув та вимкнув двигун, а потім планував викликати знайомого, щоб він відвіз його додому, але його розбудили поліцейські, після спілкування з якими, на їх вимогу він ввімкнув автомобіль та здійснив рух виключно за їх вимогою, виїхавши на тротуар (бровку) та зупинився.

Крім того, просить апелянт звернути увагу на те, що свідок ОСОБА_2 надав правдиві пояснення, що його (апелянта) автомобіль стояв на дорозі, і він в ньому спав, і свідки на відео з камер поліції також підтверджують, що він не рухався, а спав в припар кованому автомобілі, заважав руху транспорту, через що вони подумали, що йому погано та викликали поліцію.

Також апелянт вказує на те, що поліцейські склали протокол не за місцем події, а у відділку поліції, оскільки поліція його затримала для встановлення його особи та складання протоколу, і свідків у відділку поліції вже не було, але його особа поліцією була встановлена, а його фактично було затримано за те, що він відмовився надавати посвідчення водія на вимогу поліцейського, надавати яке є його правом, а не обов`язком.

Щодо пояснень свідків щодо відмови в проходженні огляду, то як зазначає апелянт, вони надруковані на бланках та мають хибну інформацію, а саме щодо нібито його відмови від огляду в лікарні, коли насправді пройти огляд у лікарні йому не пропонували, на огляд не направляли, та в матеріалах справи відсутнє таке направлення.

На думку апелянта, факт того, що він не керував автомобілем, підтверджує і відповідь на адвокатський запит з ГУ НП в м. Києві, яка була долучена до матеріалів справи та якій суд надав помилкову оцінку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О.,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; опитавши свідка ОСОБА_2 ; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що останній, будучи особою, яка, як прямо передбачено законом, керуєтранспортним засобом, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки відповідна вимога поліцейського щодо проходження такого огляду може стосуватися не будь-якої особи, яка знаходиться в транспортному засобі або біля нього, а лише водія, який керував цим транспортним засобом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 536155 від 05 червня 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,оскільки він не містить достовірної інформації про те, що саме ОСОБА_1 перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 .

Зокрема, матеріали справи, перш за все протокол про адміністративне правопорушення, не містять жодних даних не лише про рух вказаного вище автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а й про передбачені законом підстави його зупинки працівниками поліції.

Крім того, дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, в тому числі поясненнями свідка ОСОБА_2 , не тільки не спростовані, а навпаки підтверджені твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував, а лише знаходився в автомобілі «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 ., коли до нього під`їхававтомобіль патрульної поліції.

З огляду на вищенаведене вважаю, що працівники патрульної поліції не мали законних підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в даному конкретному випадку він не був водієм, у розумінні цього терміну, який визначено п. 1.10 Правил дорожнього руху України а відповідно до вимог, передбачених п. 2.5 цих Правил, такому огляду підлягають лише водії.

Факт знаходження ОСОБА_1 в автомобілі, який не рухався, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що він керував або почав керувати цим автомобілем, не давав поліцейським підстав, у разі виявлення у нього ознак будь-якого сп`яніння, не тільки для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, а й для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в цьому випадку він не може бути визнаний суб`єктом відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції може нести лише водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом.

Більш того, згідно вимог пунктів 2, 7 Розділу І. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 4 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

І тільки у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський, як це прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативних актів, якими повинен був керуватися поліцейський під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, вони також дотримані не були, оскільки, як вбачається з самого протоколу про адміністративне правопорушення, він складався не на місці, де знаходився автомобіль ОСОБА_1 , а в Солом`янському управлінні поліції, куди його було доставлено, як прямо зазначено у протоколі про адміністративне затримання серії АЗ № 144733 від 05.06.2020 року, «для встановлення особи; припинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адмінправопорушення ч. 1 ст.130».

При цьому, в період затримання ОСОБА_1 з 19 год. 05 хв. до 19 год. 45 хв. 05 червня 2020 року, свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, за місцем його складання, тобто м. Київ, пр. Повітрофлотський, 49, як вбачається з відеозапису з бодікамер поліцейських АА00621 та АА 00279, присутні не були, що ставить під сумнів не лише факт присутності вказаних свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а й факт його відмови у присутності цих свідків від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Тим більше з урахуванням того, що допитаний у суді апеляційної інстанції свідокОСОБА_2 пояснив, що він не чув, щоб у його присутності ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягаєзадоволенню, а постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Горбатовська С.А.