Номер провадження: 33/813/872/20
Номер справи місцевого суду: 513/246/20
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Кадегроб А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кадегроб А.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 05.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановила:

Оскарженою постановою притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, непрацевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З оскарженої постанови вбачається, що стосовно ОСОБА_1 був складений протокол серії ОБ18 № 097382 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

Відповідно до зазначеного протоколу, 29.03.2020, о 20 годині 12 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Річна у с. Крива Балка Саратського району Одеської області у стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку №23 КП «Саратської ЦРЛ».

За результатами судового розгляду суддя суду першої інстанції дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема визнала доведеним факт керування транспортним засобом особою, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає оскаржену постанову незаконною з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції ч. 1 ст. 130, ст. 251, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 КУпАП та порушення ст. 252 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої доводи, апелянт вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, про час та місце розгляду справи його належним чином не повідомив, чим порушив право останнього на доступ до правосуддя.

Вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений відносно нього з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки патрульні не запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а одразу відвезли його до медичного закладу. Жодні свідки патрульними не залучались.

Крім того вказує, що його огляд було проведено з порушенням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735. Факту керування ним транспортним засобом не підтверджено.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на недотримання співробітниками Національної поліції України вимог чинного законодавства щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також вказує на невідповідність анкетних даних ОСОБА_1 у висновках, наданих медичним закладом.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену постанову Саратського районного суду Одеської області від 05.05.2020 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Учасники судового розгляду були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, від захисниці надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі та участі її підзахисного, просили апеляційну скаргу задовольнити, а тому суддя апеляційного суду вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі, без фіксування технічними засобами

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП, при розгляді справи допустив неповноту та однобічність встановлення обставин правопорушення, а викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, суддя першої інстанції, в порушення вимог ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , доказів про належне сповіщення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи судом матеріали справи не містять, чим порушено право особи на захист, надання пояснень та доказів, а також суддя не дотримався принципу доступу до правосуддя, що апеляційний суд визнає процесуальним порушенням, яке тягне за собою безумовне скасування оскарженої постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 097382 від 29.03.2020, ОСОБА_1 29.03.2020 близько 20год 12 хв. по вул. Річна у с. Крива Балка керував автомобілем «ВАЗ 2108» д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку № 23 КП «Саратської ЦРЛ», чим порушим вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається порушення учасниками правил дорожнього руху, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що в разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п.п.2-7 Розділу ІІ цієї Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Так, до матеріалів справи долучений висновок № 23 щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 21 год 10 хвилин 29.03.2020 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого направив на огляд поліцейський СРПП ГУНП в Одеській області О.С. Романець 29.03.2020 о 20 год.50 хв., однак, відсутні підставі для направлення вказаної особи на огляд до медичного закладу, адже матеріали справи не містять відомостей про його відмову від проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу.

Крім того, зазначений висновок не зареєстрований належним чином у медичному закладі, що підтверджується відсутністю на штампі медичної установи дати та номеру його реєстрації.

У висновку зазначено, що огляд проводився черговим лікарем КП «Саратська ЦРЛ» у вказаному медичному закладі та вказано висновок огляду, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, вказаний висновок не містить вказівок про те, на підставі чого лікар прийшов до такого висновку, не зазначені жодні відомості чи були виявлені ознаки сп`яніння. Висновок підписаний черговим лікарем та поліцейським. Печатка, якою завірено підпис лікаря у висновку відсутня.

Разом з тим, до апеляційної скарги ОСОБА_1 були долучені копії: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.03.2020 відносно ОСОБА_1 ; акт медичного огляду на стан сп`яніння № 23 від 29.03.2020 та зазначеного вище висновку № 23, які були направлені адвокатці ОСОБА_2 на її запит із КП «Саратська ЦРЛ». Так, у направленні не зазначені жодні підстави для направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу для освідування, відсутні жодні відомості про те, чи проводився огляд водія на місці для встановлення перебування особи у стані сп`яніння, не зазначені жодні ознаки сп`яніння.

Вищевикладені обставини свідчать про порушення працівниками поліції вимог зазначеної вище Інструкції щодо порядку огляду особи на стан сп`яніння та направлення такої особи до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння.

Зі змісту акту медичного огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.03.2020 відносно ОСОБА_1 вбачається, що за направленням поліцейського СРПП ГУНП в Одеській області О.С. Романець 29.03.2020 о 20 год.50 хв., лікар, на підставі проведення тільки зовнішнього огляду особи, не проводячи лабораторну діагностику з метою уточнення наявних речовин впливу та без відбору для дослідження біологічного середовища (сеча, слина, кров і т.д.) зробив висновок, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, у цьому ж акті лікар зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від обстеження спеціальним технічним засобом. (а.с. 63-66)

На запит апеляційного суду з КП «Саратська ЦРЛ» надійшла відповідь із якої вбачається, що черговий лікар ОСОБА_3 під час огляду та спілкування з гр. ОСОБА_1 з наявного запаху алкоголю з роту, заповнив акт № 23 та зробив висновок: алкогольне сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 відмовився від проби та здачі крові на виявлення кількості алкоголю у крові.

За таких обставин в ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали адміністративної справи не містять жодного належного доказу, на підтвердження факту керування 29.03.2020 ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно до тексту протоколу серії ОБ № 097382 від 29.03.2020 ОСОБА_1 керував 20.03.2020 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Відомостей щодо відмови від проходження ним огляду на стан сп`яніння у протоколі не зазначено.

Як зазначалося вище, адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається порушення учасниками правил дорожнього руху, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Разом з цим, до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису, який здійснено з відео реєстратору, встановленого на автомобілі працівників поліції вбачається тільки сам факт зупинки працівниками поліції автомобіля.

Згідно з вимогами ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відомостей щодо вжиття вказаних дій працівниками поліції матеріалі справи не містять. Відповідно до змісту рапорту наявного у матеріалах справи (а. с. 7) є запис, що автомобіль ВАЗ-2108 д/з НОМЕР_2 був залишений на місці зупинки на обочині дороги.

Висновки апеляційного суду.

Викладені факти та аналіз долучених до матеріалів справи доказів спростовують зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відсутня об`єктивна сторона доведеність винуватості, як елементу складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції на вищевказані порушення та протиріччя уваги не звернув, належної оцінки їм не надав та кваліфікував дії ОСОБА_1 як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, жодним не мотивувавши своє рішення належним чином на підставі належних та допустимих доказів, обмежився лише тим, що перелічив у постанові тільки назви, долучених до протоколу документів, не надавши їм жодної оцінки.

Вищевикладене свідчить про допущені істотну неповноту і однобічність під час розгляду справи, які в сукупності з допущеними судом процесуальними порушеннями порядку розгляду справи є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з цим, апеляційним судом не встановлено доказів, які свідчили би про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не можуть бути розпочаті, а розпочате підлягає закриттю, у випадку встановлення відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова судді районного суду скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 7, 247, 251, 252, 268, 280, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 05.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Кадегроб