Справа № 366/2834/19
Провадження № 3/366/4/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2019 року до суду від Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 01 листопада 2019 року о 18 год. 40 хв. на 62 км а/д Київ-Овруч керував автомобілем PEUGEOT д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 06 грудня 2019 року на 13 год. 30 хв.

03 грудня 2019 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його підпис на клопотанні.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Звернувся до суду з клопотанням від 03.12.2019 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням до участі у справі захисника.

Розгляд справи відкладено на 22 січня 2020 року на 14 год. 35 хв.

20 січня 2020 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та отримання копії диск з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського. ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію вищевказаного диску, про що свідчить його підпис на заяві.

20 січня 2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання ОСОБА_1 щодо направлення справи для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 257 КУпАП протокол надсилається органу, уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, відповідним органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що суд вирішує чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП може розглядатися за місцем його вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Однак питання визначення підсудності у випадку альтернативної підсудності, передбаченому ч. 2 ст. 276 КУпАП, вирішується згідно ч. 1 ст. 257 КУпАП відповідним органом, уповноваженим на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, і саме він вирішує питання про те, в який саме суд надіслати протокол для розгляду з урахуванням положень ст. 276 КУпАП, на що звернув увагу Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 11.06.2004 « Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 правопорушення вчинив в с. Феневичі на 62 км а/д Київ-Овруч, що відноситься до Іванківського району Київської області, тобто справа підсудна Іванківському районному суду Київської області.

Крім того, учасники процесу мають право приймати участь в розгляді справи в тому числі в режимі відеоконференції з судом, за місцем їх проживання/перебування, за їх клопотанням, діяти та/або через представника та у інший передбачений законом спосіб.

Підстав для передачі матеріалів справи для розгляду до Дарницького районного суду міста Києва не вбачаю, а тому клопотання задоволенню не підлягає та суд продовжує судовий розгляд.

20 січня 2020 року через канцелярію суду надійшли наступні клопотання ОСОБА_1 :

1. про витребування документів та інформації щодо наявності газоаналізатора; сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на газоаналізатор; докази того, що газоаналізатор дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; а також чи перебував поліцейський вказаний в матеріалах про адміністративне правопорушення на службі на законних підставах;

2. про повернення матеріалів про адміністративне правопорушення до органів поліції для до оформлення;

3. про необхідність допиту у судовому засіданні свідків про відкладення розгляду справи для забезпечення їх явки в судове засідання,

Дослідивши матеріали справи та надані клопотання під №1, №2, вважаю за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки ОСОБА_1 , на думку суду, своїми діями намагається шляхом затягування розгляду справи уникнути відповідальності по факту вчинення інкримінованого правопорушення. Клопотання (№1) щодо надання інформації щодо ганалізатора не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою придаду Драгер Алкотест 6810, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та записом із нагрудної камери поліцейського.

Щодо клопотання ОСОБА_1 під №3, то воно підлягає до задоволення. Судом в телефонному режимі було викликано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Допитаний як свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що їхав автомобілем разом зі своїм другом з роботи. Наближаючи по дорозі до с. Феневичі Іванківського району вони помітили, що попереду їде автомобіль ПЕЖО, який створює аварійну ситуацію на дорозі. Під`їхавши ближче, намагалися зупинити вищевказаний автомобіль, але водій, як вияснилося пізніше, ОСОБА_1 , не реагував. Була підозра про те, що водій автомобіля ПЕЖО перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на передньому сидінні сиділа дитина. Він намагався своїм автомобілем притиснути автомобіль ОСОБА_1 на узбіччя дороги. Коли зупинився автомобіль ОСОБА_1 , то він з товаришем підійшли до автомобіля, відкривши двері, відчувався запах алкоголю. Оскільки ОСОБА_1 не реагував на їхні зауваження, то його друг, ОСОБА_5 викликав працівників поліції. Інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер та проїхати до лікарні для проходження медичного освідування.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 22 січня 2020 року на 14 год. 35 хв. не з`явився, повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

22 січня 2020 року через канцелярію суду від інспектора поліції Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Трохимчука В. надійшла заява про приєднання до матеріалів справи рапорта оперативного чергового від 01.11.2018 року.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши диск з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, судом відповідно до ст. 280 КУпАП встановлено, що правопорушення мало місце, а в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Вимоги статті 251 КУпАП передбачають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 082049 від 01.11.2019 року;

- письмовими пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких слідує, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я та продуття приладу Drager Alkotest 810 відмовився;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що міститься в адміністративному матеріалі, з якого слідує, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків категорично відмовився від продуття спеціального технічного засобу Drager Alkotest та проходження медичного огляду;

- рапортом оперативного чергового Іванківського ВП від 01.11.2019 року, з якого слідує, що 01 листопада 2019 року о 19 год. 07 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 паро те, що в с. Феневичі на а/д .

Відповідно до Постанови від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про Правила дорожнього руху», водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин та передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України вірно кваліфіковані, оскільки він 01 листопада 2019 року о 18 год. 40 хв. на 62 км а/д Київ-Овруч керував автомобілем PEUGEOT д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Наслідками таких правопорушень часто бувають аварії, катастрофи, нещасні випадки з людьми, що спричинюють шкідливі наслідки для здоров`я і майна людей, навколишнього природного середовища або викликають загрозу для них, адже керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, є небезпечним і досить поширеним правопорушенням.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан. Обставиною, що обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують відповідальність, не встановлено.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, враховуючи доведеність вини особи матеріалами справи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 24, 283-285, 130 ч.1 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: Ю.В. Ткаченко