П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі:

особи, стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення - адвоката Білика Г.І.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Білика Г.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 21 листопада 2019 року о 03 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Кайсарова, 2, керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тесту - позитивний, 0,66 проміле алкоголю в крові, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Білик Г.І. просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року скасувати, прийняти нову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, адвокат Білик Г.І. вважає, що постанова місцевого суду є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без встановлення всіх обставин провадження, з невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, без повного, всебічного і об`єктивного розгляду, без належної оцінки доказів.

Сторона захисту звертає суду апеляційної інстанції на ряд розбіжностей та суперечностей, які наявні в матеріалах провадження, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений час «03 год. 05 хв.», в той час як вже о 02 год. 39 хв., відповідно до відеозапису подій, працівники поліції мали розмову з ОСОБА_1 ; в паперовому носії, в якому зазначений результат огляду за допомогою приладу «Драгер» наявна похибка в температурі, оскільки температура в +15,0 С не відповідає дійсній температурі, яка була 21 листопада 2019 року, що підтверджується даними сайту Українського гідрометеорологічного центру - +2,0 С.

Одночасно, в апеляційній скарзі, висловлена вимога щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення ОСОБА_1 присутнім не був, з матеріалами провадження сторона захисту мала можливість ознайомитися тільки 28 січня 2020 року і 05 лютого 2020, в десятиденний строк на оскарження, була подана апеляційна скарга.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Білика Г.І. на підтримання доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року, дослідивши матеріали справи та відеозапис зазначених подій за участі водія ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання, слід дійти до наступних висновків.

Відповідно до положеньст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Між тим, матеріали провадження не містять даних про направлення копії постанови місцевого суду від 13 січня 2020 року за адресою ОСОБА_1 , з урахуванням і того, що останній не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Білик Г.І. 24 січня 2020 року (а.с.13-16), сторона захисту ознайомилась з матеріалами провадження 28 січня 2020 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 17), а апеляційну скаргу адвокат Білик Г.І. подав 05 лютого 2020 року безпосередньо до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 17-23), то можна погодитися з проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 13 січня 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування ним транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Зокрема, згідно з поясненнями самого ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи, він не заперечував обставин того, що 21 листопада 2019 року в нічний час в м. Києві по вул. Кайсарова, 2, керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер».

Факт керування ОСОБА_1 21 листопада 2019 року за встановлених обставин транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 263250 від 21 листопада 2019 року (а.с. 1), результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», відповідно до яких у нього виявлено 0,66 проміле вмісту алкоголю в крові (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який засвідчений як підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в присутності яких проводився такий огляд, так і особисто ОСОБА_1 (а.с. 3).

В матеріалах провадження наявна також розписка ОСОБА_6 від 21 листопада 2019 року про те, що він підтверджує факт залишення на зберіганні транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 4).

Судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис подій за участі водія ОСОБА_1 на місці його зупинки працівниками поліції під час керування автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Кайсарова, 2, 21 листопада 2019 року щодо перебігу процедури встановлення перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

З даним результатом ОСОБА_1 погодився і на пропозицію працівника поліції проїхати до лікаря в медичний заклад відмовився в присутності двох свідків, що спростовує доводи адвоката Білика Г.І. в суді апеляційної інстанції, що така пропозиція від працівників поліції не надходила.

За наведеним, в сукупності, слід прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в частині того, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу, який не дозволений до використання, а тому, з огляду на приписи ч. 5 ст. 266 КУпАП - такий огляд не є дійсним.

Так, відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, зокрема, газоаналізатори, які підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, до яких відносяться і газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, зокрема, газоаналізатор "Drager Alcotest 6820".

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, щовидихається" встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

З огляду на те, що останнє калібрування газоаналізатору "Drager Alcotest 6820", відповідно до роздруківки (а.с. 2) відбулось 07 грудня 2018 року, то доводи сторони захисту в частині порушення процедури освідування - є неспроможні.

На правильність висновків суду першої інстанції не можуть вплинути доводи сторони захисту про часові розбіжності в матеріалах справи, яка сформована працівниками поліції, оскільки такі неузгодженості мають технічний характер та не ставлять під сумнів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а тому працівниками поліції і був складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилання сторони захисту на розбіжності в температурних покажчиках, які зафіксовані на паперовому носії за результатами освідування ОСОБА_1 , де зазначено температура +15 С , що, на переконання адвоката Білика Г.І., також свідчить про необ`єктивність результатів огляду, то і в цій частині такі посилання не є беззастережні, оскільки перед освідуванням ОСОБА_1 прилад «Драгер» знаходився в салоні службового автомобіля і почав свою роботу одразу як в цьому виникла потреба.

Таким чином, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції або закриття провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Білика Г.І. задовольнити та поновити останньому строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Білика Г.І.- без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій