ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 Справа №607/14760/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Скиби В.М.,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в селі Ілавче, Теребовлянського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №260790 від 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 31 серпня 2020 року о 00 год. 01 хв. в місті Тернополі по проспекту Злуки, 37Б керував транспортним засобом Фіат Скудо днз. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест 7510 ARLM-0307, повірка дійсна до 27.03.2021 року. Таким чином, на думку особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, прояснив, що він із співробітником ОСОБА_3 , який був за кермом, переганяли його автомобіль в іншу частину міста. ОСОБА_3 зупинив автомобіль на зупинці, та пішов в магазин. Автомобіль залишив із увімкненою аварійною сигналізацією. В цей час він персів за кермо автомобіля. Патрульні поліцейські під`їхали до стоячого автомобіля, запропонували надати для перевірки документи, запитали хто власник, та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він не погоджувався із оглядом, оскільки за кермом не їхав. Просить закрити провадження по справі.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності просить закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Покликається на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а надані відеозаписи розпочинаються з моменту, коли транспортний засіб Фіат Скудо стоїть. Просить не брати до уваги пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки їх пояснення є суперечливими, не відповідають відеозаписам нагрудних камер та письмовим доказам. Вважає відеозаписи нагрудних камер неналежними доказами, оскільки вони всупереч відомчій інструкції не є безперервними.

Розглянувши справу, приходжу до такого висновку.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за два різних склади адміністративних правопорушень, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 6 Розділу ІХ вказаної інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

На підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння судді надано роздруківку технічного приладу із зафіксованим результатом, та акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в графі «З результатами згоден» (П.І.Б. та підпис особи, стосовно якої проводиться огляд, запис про відмову від підпису) міститься напис: « ОСОБА_1 Ні. та підпис свідків та інспектора.

Отже, особа яка притягується до адміністративної відповідальності вказаний акт не підписала, а тільки написав слово «НІ», що свідчить про його незгоду із результатами огляду.

Та обставина, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується і відеозаписами нагрудних камер поліцейських, де він відмовився їхати в медичний заклад, висловлював заперечення з приводу процедури огляду, упередженості свідків та відмовився підписувати акт огляду, тільки вчинив напис на ньому, написавши слово «Ні».

Отже, інкриміноване, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, а саме, керування в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено документально, оскільки, враховуючи що водій не погодився із даними технічного пристрою, про що видно із акту огляду, належним та допустимим доказом встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог статті 2646 КУпАП та Інструкції, є акт огляду в медичному закладі, який в матеріалах справи відсутній.

При цьому, як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Санкція статті 130 КУпАП передбачає покарання у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами терміном на один рік, а отже за своєю суворістю є важчою за деякі кримінальні правопорушення. Тому, до обвинувачення за цією статтею застосовуються гарантії, передбачені положенням Конвенції щодо кримінального переслідування.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Також, із змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається і суть адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є фактично обвинувальним актом, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суддя не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.

Окремо слід зауважити, що факт керування транспортним засобом не зафіксовано на відеозаписах, наданих судді. Із наданих письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що вказані особи не бачили хто керував транспортним засобом в момент зупинки. Допитаний в судовому засіданні та попереджений про кримінальну відповідальність свідок ОСОБА_3 показав, що за кермом транспортного засобу їхав він, зупинив транспортний засіб на зупинці та пішов в магазин, та коли повернувся побачив працівників поліції.

Наявність обставин, яким обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, зважаючи на те, що докази, які надані судді, не є достатніми для доведеності за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 252, 266, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. М. Позняк