Справа № 944/5902/19 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/1293/19 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2019 року , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 2465 ( дві тисячі чотириста шістдесят п`ять ) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп - судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 05 листопада 2019 року, будучи військовою службовою особою тимчасово виконуючим обов`язки начальника Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) Західного територіального управління, в порушення вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пункту 4 розділу 2 «Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх обліку у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту», затвердженої наказом Міністерства оборони України №604 від 29.11.2018 року, умисно не виконав покладені на нього службові обов`язки та не доповів про кримінальне правопорушення, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000996 від 01.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України відносно посадових осіб Яворівської КЕЧ району, начальнику органу управління Військової служби правопорядку у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням, тобто начальнику Західного територіального управління Військової служби правопорядку, в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2019 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що обставина, яка має значення для справи, а саме те, що 05.11.2019 він був тимчасово виконуючим обов`язки начальника Яворівської КЕЧ району не доведена.

Окрім того, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги при прийнятті рішення нетривалий термін перебування його на посаді та відсутність досвіду військової служби на керівних посадах, які взагалі виключають можливість притягнення особи до відповідальності за недбале ставлення до військової служби.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги суд встановив наступне.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання 19 лютого 2020 року не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, клопотань про відкладення слухання справи від останнього не надходило.

Проте, від ОСОБА_1 11 лютого 2020 року надійшло письмове клопотання на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП про закриття щодо нього провадження у справі у зв`язку із закінченням строку на притягнення особи до відподальності, оскільки з моменту скоєння адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину пройшло понад 3 місяці.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про військове адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція зазначеної норми статті є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовослужбовцем.

Окрім того, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП полягає у суспільно небезпечній бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби із суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Так, суб`єктивна сторона вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто прямим умислом.

Відповідно до ст. 121 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року 1153/2008 (зі змінами), тимчасове виконання обов`язків покладається на військовослужбовців наказом командира (начальника) військової частини.

Згідно з п. 2.1.6. Наказу Генерального штабу ЗСУ від 07.04.2017 року № 124 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України», у Збройних Силах України, наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.

Пункт 2.8.19 вищезгаданого наказу, передбачає, що посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях, посадових інструкціях, наказі про розподіл обов`язків між командиром (керівником), заступниками командира (керівника) тощо, а саме: накази і директиви командири (начальники), яким статутами Збройних Сил України та положеннями про органи військового управління надається право видавати накази і директиви. А у разі відсутності командира (керівника) військової частини (установи) та посадових осіб, які уповноважені підписувати службові документи, їх підписує посадова особа, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Так, згідно із пунктом 2.9.16 Наказу Генерального штабу ЗСУ від 07.04.2017 року № 124 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» накази підписуються командиром (керівником) військової частини (установи), а в разі його відсутності посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Проте у матеріалах справи № 944/5902/19 відсутній наказ, згідно з яким на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) Західного територіального управління, а тому покликання на те, що такий не виконав покладених на нього службових обов`язків та не доповів про кримінальне правопорушення, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000996 від 01.10.2019р., тобто начальнику Західного територіального управління Військової служби правопорядку, в умовах особливого стану не знаходить свого підтвердження.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 не може вважатися таким, що виконував обов`язки начальника Яворівської КЕЧ, та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Окрім того заслуговують на увагу твердження апелянта ОСОБА_1 , про те, що відсутність 05.11.2019 року начальника Яворівської КЕЧ району полковника ОСОБА_2 не свідчить про те, що він у цей день не виконував своїх посадових обов`язків, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, які б передбачали перебування останнього у відрядженні.

Однак, приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як на докази винуватості особи, суд послався на матеріали адміністративної справи, які суперечать вищенаведеним вимогам закону.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, та дійшов до помилкових висновків при постановленні судового рішення.

З урахуванням доводів апеляційної скарги, які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а також того, що при прийнятті постанови районним судом допущено порушення норм Закону, вважаю, що є всі підстави для скасування судового рішення судді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2019 року , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КупАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк