Провадження № 3/592/5/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, за участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , прокурора Сумської місцевої прокуратури Чухно А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Сумським РС УДМС України в Сумській області 08.08.2013, рнокпп НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення № 33-2019 від 08.10.2019 зазначено, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що відповідно до витягу з наказу Управління поліції охорони в Сумській області Департаменту поліції охорони Національної поліції України № 210 о/с від 30.08.2018, капрала поліції Лазоренка М.С., поліцейського- водія взводу реагування № 1 батальйону, звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31.08.2018.

ОСОБА_1 був ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та добре усвідомлював, що він як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язаний подати електронну декларацію за 2018 рік до 01 квітня 2019 року.

За даними «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування» (за текстом - Реєстр), декларація після звільнення ОСОБА_1 зареєстрована в Реєстрі 03.04.2019 о 14:13:05 хв., як фактично подана.

З моменту вступу у дію Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», колишній поліцейський-водій взводу реагування № 1 батальйону Управління поліції охорони в Сумській області Департаменту поліції охорони Національної поліції України Лазоренко М.С., після припинення діяльності, не своєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, а подав вказану декларацію 03.04.2019, що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2 розділу XIII «Прикінцевих положень» Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено: дата вчинення правопорушення: 03.04.2019, дата виявлення правопорушення: факт встановлення складу правопорушення пов`язаного з корупцією згідно протоколу від 08.10.2019, місце вчинення правопорушення: м. Суми, вул. Псільська, 36 (місцезнаходження Управління поліції охорони в Сумській області Департаменту поліції охорони НП України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення фактично не визнав та зазначив, що дійсно в зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення час працював на посаді поліцейського водія взводу реагування № 1 батальйону Управління поліції охорони Департаменту поліції охорони НП України, тобто з 16.05.2017 по 31.08.2018. Про те, що потрібно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а саме після звільнення за 2018 рік знав. Потрібно було подати її до 01 квітня 2019 року. Причиною несвоєчасної подачі є те, що проживаючи в сільській місцевості не мав технічної можливості завчасно подати декларацію, оскільки був зламаний комп`ютер та відсутній доступ до мережі інтернет, також електронний ключ зберігався на цьому комп`ютері та не було змоги ним скористатись через технічний стан. 30.03.2019 намагався увійти в систему для подачі декларації, але в зв`язку з відсутністю електронного ключа це не вдалось. Товарищі підказали яким чином можливо отримати новий ключ та відповідно 03.04.2019 в будинку знайомого в с. Білани Білопільського району Сумської області де є доступ до мережі інтернет за місцем його проживання з ноутбука створив новий ключ за допомогою сервісу Приват24 (на підтвердження даної обставини надав роздруківку кваліфікованого сертифікату відкритого ключа АЦСК АТ КБ " ОСОБА_2 " з терміном дії сертифікату з 03.04.2019 до 02.04.2020) та негайно 03.04.2019 подав відповідну декларацію на сайті НАЗК.

Положеннями ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз наведених норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації.

Згідно ст.ст. 250, 251 КУпАП орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді судом протоколів за ст. 172-6 КУпАП, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Доказів наявності прямого умислу у ОСОБА_1 спрямованого на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суду надано не було.

Матеріали з особової справи підтверджують той факт, що ОСОБА_1 є особою яка повинна подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, з ним проводилися відповідні зайняття.

На підтвердження факту порушення надано листа НАЗК з витягом послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 .

З листа та витягу вбачається, які дії вчинив ОСОБА_1 .. Згідно витягу, ОСОБА_1 зареєструвався в реєстрі 03.04.2019, того ж дня заповнив і подав декларацію.

За необхідне слід визначити, що суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини виключно у формі умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, необхідно отримати докази того, що особа усвідомлювала протиправність неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Ураховуючи ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява № 926/08), вбачається, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення та їх аргументація є сумнівними. Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Наведене у сукупності вказує на відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України і відповідно, про відсутність в діянні складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Невизначеність термінів подачі декларації після звільнення у Законі також може бути використано на користь захисту ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а"і"в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Окрім того, згідно абзацу 2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену упідпунктах "а"і"в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Наведеними положеннями ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у з випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Вказана позиція наведена у роз`ясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 (справа № 1-27/2010).

Викладене у сукупності є підставою для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої вона винесена, протягом 10 днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Литовченко