Справа № 162/867/20
Провадження № 3/162/328/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року смт Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши справу, що надійшла із Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягалась,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 450096, ОСОБА_1 02.09.2020 року о 10 год 34 хв , будучи продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , здійснювала торгівельну діяльність по реалізації товарів без захисної маски на обличчі, чим порушила карантинні обмеження, визначені постановою КМУ № 211 з доповненнями, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Сама по собі вказана вище стаття КУпАП не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так як її диспозиція є банкетною, а тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. КУпАП не передбачає дотримання постанов Кабінету Міністрів України, рішення обласних державних адміністрації, однак, виходячи з норм Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" на ці органи покладаються завдання щодо забезпечення захисту населення від інфекційних хвороб.

Приписами ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому дані обставини, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

В даному випадку, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, який саме пункт постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також які саме вимоги ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушила ОСОБА_1 , тобто не наведено конкретну норму, за недотримання якої особу може бути піддано адміністративному стягненню.

В обгрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №450096 від 02 вересня 2020 року, до суду Любешівським ВП подано: характеристику та довідку про склад сім`ї, видані Хоцунським старостинським округом Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області на громадянку ОСОБА_1 , рапорт інспектора СРПП №1 В. Плевако, постанову КМУ №641 від 22 липня 2020 року, а також відеозапис, на якому не зафіксовано сам факт ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Надані суду матеріали справи, без зазначення об`єктивної сторони правопорушення та конкретних порушених законодавчих норм у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, на думку суду, не можуть бути доказами, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Однак до даного протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не надано належних та беззаперечних доказів, в тому числі, пояснень свідків, відвідувачів. Крім того, з доданого відеозапису вбачається, що відвідувачів у магазині не було і ОСОБА_1 одягла захисну маску, як тільки поліцейські увійшли в приміщення магазину. Таким чином, враховуючи вказане вище та надані суду матеріали справи, у яких відсутні ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.443 КУпАП, не можуть бути доказами, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, а відтак - свідчать про відсутність підстав для кваліфікації вказаного діяння як адміністративного правопорушення.

Отже, спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, у відповідності до ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

З огляду на вказане, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись п.1 ст. 247, ст.251, 280, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень