Справа №461/8793/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2020 року м. Львів.
Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О. Р.,
за участю представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Завади Т.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.06.2018 року, орган видачі 4614,
за ст. 472 Митного кодексу України, -
Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. У ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про наявність у нього тільки особистих речей.
Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №587» Львівської митниці ДФС, під час проведення митного контролю було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: 480 пляшок віскі ТМ «JAMESON IRISH WHISKEY», без акцизних марок, об`ємом по 1 л. кожна. Незадекларований товар знаходився в багажному відсіку автомобіля. Після виявлення даного товару ОСОБА_1 визнав даний товар своєю власністю.
Відповідно до ст. 257 Митного Кодексу України, декларування здiйснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дiй) точних вiдомостей про товари, мету їх перемiщення через митний кордон України, а також вiдомостей, необхiдних для здiйснення їх митного контролю та митного оформлення.
Таким чином, ОСОБА_1 незадекларував за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування та кількість), які підлягають обовязковому декларуванню у разі їх перміщення через митний кордон України.
Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 472 Митного Кодексу України
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Завада Т.Р. під час розгляду справи вину ОСОБА_1 заперечив повністю, просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 472 Митного кодексу України. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 ввозив товар загальною вартістю 475, 20 Євро, тобто вартістю, яка не перевищує норму, встановлену частиною першою статті 374 Митного кодексу України. У ОСОБА_1 не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищила еквівалент 500 Євро. ОСОБА_1 перетинав митний кордон не частіше одного разу на добу.
Представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 472 МК України, та просив визнати його винним і визначити міру стягнення. В дальнішому підтвердив факт наявності документів про вартість товару 475, 20 Євро.
За положеннями п.3 ч.1ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 472 МК України, передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України
Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.
Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Так, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку митного органу, дії особи полягали в порушенні процедури декларування та недекларування за встановленою формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про наявність та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню.
При цьому, суд вважає, що при складанні протоколу про порушення митних правил, митним органом не були враховано наступні обставини.
Підставою для складення протоколу про порушення митних правил стала митна декларація подана ОСОБА_1 25.08.2020 року.
Як вбачається з митної декларації ОСОБА_1 задекларував особисті речі.
Митним органом вартість переміщуваних речей оцінена в сумі 308 711, 18 грн.
Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ст. 65 МК України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.
Як вбачається із долученого під час розгляду справи оригіналу товарного чеку, Factura від 17.08.2020 року FT 0020/08/17 ОСОБА_1 17.08.2020 року придбав 480 пляшок віскі ТМ «JAMESON IRISH WHISKEY» вартістю 475, 20 Євро, які перевозив 25.08.2020 року через митний кордон України.
Суд бере до уваги долучений до матеріалів справи оригінал товарного чеку, Factura від 17.08.2020 року FT 0020/08/17, оскільки такий підтверджує дійсну вартість придбаних ОСОБА_1 товарів.
Митний кодекс України містить розділ XII «Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами».
Відповідно до статті 364 Митного кодексу України зазначений розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.
У випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України товарів, пов`язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються.
Згідно зі статтею 365 Митного кодексу України громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.
Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України визначені статтею 374 Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 374 Митного кодексу України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Згідно з частиною другою статті 374 Митного кодексу України норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб органів доходів і зборів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.
ОСОБА_1 ввозив товар загальною вартістю 475,20 Євро, тобто в обсягах та вартістю, які не перевищують норми, встановлені частиною першою статті 374 Митного кодексу України, перетинав митний кордон не частіше одного разу на добу.
Суд вважає, що переміщення речей в межах норми по «червоному коридору» не суперечить частині першій статті 374 Митного кодексу України, та погоджується з доводами захисту, що переміщення речей в межах визначеної норми не заборонено смугою руху «червоний коридор», оскільки ні нормами Митного кодексу, ні технологічною схемою митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС такої заборони не передбачено.
Наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, як і відсутні докази того, що він намагався навмисно чи з необережності перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.
Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, вказана справа підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відсутня.
Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 198, 222, 335, 472, 528 МК України, суддя, -
Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.Р. Юрків.