КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИМЙ СУД
ЄУНС 755/5264/20 Постанова винесена суддею Марченко М.В.
Справа № 33/824/2046/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Вареника А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Вареника Андрія Миколайовича на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровоград, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 27 березня 2020 року о 18 год 20 хв ОСОБА_1 , рухаючись у м. Києві, по проспекту Соборності, 19, керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.Огляд для встановлення стану сп`яніння проводився у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія».

В апеляційній скарзі захисник Вареник А.М., посилаючись на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року та закрити провадження в справі.

За доводами захисника суд обґрунтував свої висновки недопустимим доказами, не звернувши увагу на низку порушень, допущених працівниками поліції, та залишив поза увагою ту обставину, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння була порушена. Зокрема, посилається на те, що 27 березня 2020 року близько 18 год 20 хв ОСОБА_1 був безпричинно зупинений працівниками поліції, які припустили, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд в медичному закладі, на який ОСОБА_1 погодився. По прибуттю до медичного закладу ОСОБА_1 не мав фізіологічної спроможності здати сечу для аналізу, про що повідомив лікаря і співробітників поліції та запропонував відібрати у нього інші зразки біологічного середовища (слина, кров, змиви), однак йому було відмовлено та повідомлено, що достатньо візуального огляду, після чого лікарем було складено висновок про його перебування у стані наркотичного (канабіоїди) (клінічно) сп`яніння. З даним висновком ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку з чим 29 березня 2020 року самостійно пройшов огляд в КМНКЛ «Соціотерапія», за результатами якого згідно з висновком від 31 березня 2020 ознак сп`яніння у нього не було.

Що стосується матеріалів справи, то звертає увагу на те, що в протоколі не викладено суті адміністративного правопорушення, оскільки вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що суперечить змісту п. 2.9(а) ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Відсутнє в протоколі посилання на результати огляду ОСОБА_1 щодо наявності стану наркотичного сп`яніння. Під час огляду лікарем-наркологом не було проведено лабораторних досліджень на визначення стану наркотичного сп`яніння та встановлення наркотичного засобу, які є обов`язковими, при цьому у висновку є посилання на наркотичну речовину - канабіноїди, яку було встановлено лише за результатами зовнішнього огляду. Такі порушення відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП свідчать про недійсність результатів огляду, водночас висновок від 31 березня 2020 року про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння підтверджує його стан і 27 березня 2020 року, з огляду на те, що канабіноїди перебувають в організмі протягом 5 тижнів.

Крім того, захисник посилається на те, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що вказує на те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає захисник і про те, що зміст постанови, а саме ознаки сп`яніння, які в ній зазначені, різняться з тими, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, отже судом не досліджувалися матеріали справи та не надано їм належної оцінки. Не враховано судом при прийнятті рішення також особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують стягнення, що свідчить про формальний підхід суду при прийнятті рішення.

Крім того, під час апеляційного розгляду захисник подав клопотання про скасування судового рішення та закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Обґрунтовуючи клопотання, захисник посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, який діє з 01.07.2020, внесено зміни до ст. 130 КУпАП, у відповідності з якими керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не є адміністративним правопорушенням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника, які підтримали апеляційне прохання та прохання в клопотанні, дослідивши доводи клопотання, апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню, водночас апеляційна скаргу захисника слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, з огляду на положення ст. 252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Указані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були, що призвело до прийняття рішення, яке не ґрунтується на доказах у справі та положеннях законодавства.

Так, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, тобто у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом доказами, а саме доводиться даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2020 року та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27.03.2020 Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», відповідно до якого ОСОБА_1 , перебував у стані наркотичного сп`яніння, а також іншими матеріалами справи.

Разом із цим, суть адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі, не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на зміст вимог п. 2.9(а) ПДР, оскільки містить посилання на керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та проведення огляду в закладі охорони здоров`я без вказівки на результати, що в свою чергу свідчить про неконкретність звинувачення у вчиненні цього правопорушення, на що обґрунтовано звертає увагу захисник.

Що стосується висновку від 27.03.2020, то він містить посилання на встановлення стану наркотичного сп`яніння за клінічними ознаками, водночас у ньому є вказівка на наркотичну речовину, вживання якої призвело до такого стану - канабіноїди, що вже може свідчити про недотримання лікарем під час огляду процедури, визначеної підзаконними нормативними актами.

Так, загальні вимоги щодо процедури огляду водія на стан сп`яніння визначені у ст. 266 КУпАП, частиною 5 якої визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а частиною 6 передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

На виконання цієї постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

За положеннями розділу ІІІ Інструкції, якими регламентовано проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п.7); метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8); предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12); для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13); за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду (п.16); висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22).

Із дослідженого судом апеляційної інстанції акта медичного огляду ОСОБА_1 від 27 березня 2020 року № 002491, який був витребуваний судом з КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», слідує, що заключний діагноз: стан сп`яніння внаслідок вживання каннабіноїдів був встановлений лікарем згідно клінічних ознак, а біологічне середовище не досліджувалось, оскільки ОСОБА_1 не здав сечу.

Беручи до уваги те, що висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння зроблений без проведення лабораторного дослідження його біологічної речовини, тобто при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я не було дотримано передбаченої законом та підзаконними актами процедури, такий висновок з огляду на вищевказані положення Інструкції та ст. 266 КУпАП є недійсним і не може бути допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Інших доказів, які б доводили перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом 27 березня 2020 року, матеріали справи не містять.

Отже під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддею місцевого суду не були виконані вимоги, передбачені ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, які свідчать про відсутність у справі доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, то у цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, була не скасована, а, навпаки, посилена.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17.06.2020, який набрав чинності 03.07.2020, виключено підпункти, у відповідності з якими стаття 130 КУпАП викладалася в редакції, яка не передбачала адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за вказані раніше дії, а натомість Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, яка встановлювала кримінальну відповідальність за ці дії.

З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, а також що на час апеляційного розгляду стаття 130 КУпАП знову діє в попередній редакції, за якою щодо ОСОБА_1 і було складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 6 ст. 247 КУпАП, відсутні.

За таких обставин клопотання захисника задоволенню не підлягає, водночас апеляційну скаргу захисника слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Вареника Андрія Миколайовича задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко