Справа №578/1271/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Басова В. І.
Номер провадження 33/816/19/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 24 серпня 2019 року о 16 год. 30 хв. в смт. Краснопілля по вул. Белгородській, Краснопільського району, Сумської області, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «SPARK», д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати вказану постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на розгляд справи у його відсутність, попри надіслане до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Вважає, що такими діями судді було порушені його права.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, суддя 20 листопада 2019 року здійснив розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145110 від 24 серпня 2019 року та дійшов висновку проте, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і в обґрунтування такого рішення послався на п. 2.9 «А» ПДР України як на правову підставу притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, у клопотанні ОСОБА_1 від 19 листопада 2019 року (а. с. 22 - 24) прямо порушено питання про необхідність відкладення судового засідання на іншу дату, через об`єктивні обставини тяжку хворобу та бажання особисто прийняти участь у судовому засіданні.

Отже, на переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП не дотримані суддею суду першої інстанції, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , яким було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на поважність причини такої неявки (стаціонарне лікування), про що останній наголосив в своїй апеляційній скарзі.

Так, відповідно до довідки КНП «Краснопільська центральна районна лікарня», ОСОБА_1 з 07 вересня 2019 та з 16 листопада 2019 р. перебував на стаціонарному лікуванні лікарні з рядом захворювань.

ОСОБА_1 повідомляв, що бажає надавати особисті пояснення та взяти участь у розгляді справи.

Отже, судове рішення, прийняте за відсутності особи є незаконним , через порушення норм процесуального права, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на справедливий суд, яке полягає у наданні їй можливості надати усні пояснення з приводу обставин правопорушення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні в справі та у розгляді її в суді будь-якої інстанції, що стосується її прав і обов`язків, у порядку, передбаченому законом, а також користуватися правовою допомогою захисника та реалізовувати у встановлений спосіб інші процесуальні права, передбачені законом.

Не дотримання суддею вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП є порушенням права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, а тому є це підставою для скасування постанови судді.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є не обґрунтованими і такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, що кореспондується з п. 2.9 «А» ПДР України, згідно якого водієві забороняється перебувати в стані алкогольного сп?ніння під час керування транспортним засобом.

Обставини допущеного правопорушення підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145110 від 24 серпня 2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає (а. с. 2); роздруківкою приладу, відповідно до якого результат тестування становив 2,15 ‰ (а. с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер», результат огляду 2,15 ‰. Права та обов`язки згідно ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено, про місце та час розгляду справи повідомлено (а. с. 3, 4), актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 7), згідно якого при зупинці водія ОСОБА_1 у останнього наявні були ознаки алкогольного сп?яніння: запах алкоголю, почервоніння обличчя, млява мова. За результатами огляду на місці зупинки, за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер», який мав чинне свідоцтво про повірку (а. с. 6) було встановлено результат - 2,15 ‰.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків у суду апеляційної інстанції підстав, не має, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

Крім того, письмові пояснення свідків повністю підтверджуються відеозаписами з відеореєстратора патрульного автомобіля поліції та боді - камер працівників поліції (а. с. 8), згідно яких працівниками поліції був зупинений водій ОСОБА_1 , який керував мопедом без шолома та без водійського посвідчення, за що на останнього постановою було накладено штраф (а. с. 5). У водія малися ознаки алкогольного сп?яніння. Працівником поліції було повідомлено, що в них є підозра з приводу того, що водій може бути в стані алкогольного сп?яніння і для перевірки цього факту водієві було запропоновано пройти огляду на місці зупинки чи в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, для цього було запрошено 2 свідків в присутності яких водій за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер» пройшов огляд, було встановлено результат - 2,15 ‰. Водій з результатами огляду погодився та їхати до медичного закладу не забажав.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у постанові судді

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведеною.

Доказів, які б свідчити про протилежне матеріали справи не містять та таких доказів не було надано до суду апеляційної інстанції і самим ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, на час розгляду апеляційним судом справи спливли строки, передбачені ст. 38 КУпАП, а тому провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст.284 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2019 року про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати через порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.