Справа № 161/218/20
Провадження № 3/161/495/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 27 лютого 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Крупінська С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -

- за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 01.01.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9 г Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в суді свою вину не визнав, зазначив, що він не передав вправо керування транспортним засобом особі, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник Лягутко О.Ю. просив суд провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст.130КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою складення вказаного протоколу є порушення ОСОБА_1 п. 2.9г ПДР України.

Приписами п. 2.9.г ПДР України визначено, що водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України у вигляді передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів необхідно встановити наявність такого стану у особи, право керування якій було передано, що повинно бути підтверджено відповідними доказами та відповідними рішенням уповноваженого органу про визнання особо винною.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суддям надано роз`яснення, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1ст. 130 КпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, оскільки посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не долучено до матеріалів справи будь-яких пояснень особи щодо передачі транспортного засобу іншій особі, яка перебуває в стані алкогольного сп?яніння, доказів, що він не є власником даного автомобіля, а відео фіксація адміністративного правопорушення поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не містить розмови, що вказує на передачу транспортного засобу особі, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, так і доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 знав або міг знати, що передає керування особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, а провадження в даній справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська