Номер провадження 3-зв/754/6/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Панченко О.М., за участю секретаря судових засідань Загуменної К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід судді Колегаєвої С.В., -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2020 року на електронну адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла письмова заява ОСОБА_1 про відвід судді Колегаєвої С.В. від розгляду поданої ним раніше заяви про відвід судді Татаурової І.М. від 19.11.2020 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ним 19.11.2020 року засобами електронного зв`язку було надіслано до суду заяву про відвід судді Татаурової І.М., яку доручили розглядати судді Колегаєвій С.В., розгляд заяви було призначено на 23.11.2020 року на 15 год. 45 хв. Проте, вирішення даного питання має відбуватись в 2-х денний термін, а тому, у зв`язку з пропуском строку на розгляд відводу судді Татаурової І.М., в нього ( ОСОБА_1 ) виникають сумніви щодо професійності та неупередженості судді Колегаєвої С.В., а тому звертається до суду з заявою про відвід останньої від розгляду поданої ним заяви про відвід судді Татаурової С.В.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 року головуючим суддею по розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Колегаєвої С.В. визначено суддю Панченко О.М.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, довідкою про доставку СМС - повідомлення особі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Колегаєвій С.В. від розгляду нею заяви ОСОБА_1 про відвід судді Татауровій І.М. задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_1 як підстави для відводу, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Ті обставини, на які посилається заявник, не свідчать про будь - яке упереджене ставлення відносно розгляду справи, а направлені лише на належний та об`єктивний розгляд вказаної справи.

Відтак, заява про відвід судді Колегаєвої С.В. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 251, 252, 279 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Колегаєвої Світлани Вікторівни від розгляду нею заяви ОСОБА_1 про відвід судді Татауровій Ірині Миколаївні - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Панченко