ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6896/19
Провадження № 3/210/78/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"24" лютого 2020 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2019 року на адресу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 305474 від 27.11.2019 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1 11 листопада 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , у ході проведення соціально-психологічного патронажу помешкання виконкому Центрально-Міської районної у місті ради громадянин ОСОБА_1 поводив себе агресивно та вчинив психологічний тиск відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_1 , 2006 року народження, чим вчинив психологічне насильство відносно них.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що його дочка ОСОБА_1 останнім часом проживала разом з ним, у зв`язку з тим, що його колишня дружина ОСОБА_2 постійно перебуває закордоном на заробітках. Так, приїхавши із заробіток, його колишня дружина домовилась забрати дочку ОСОБА_1 щоб з нею погуляти та провести деякий час на протязі 2-3 днів. Однак, через вказаний період часу ОСОБА_1 почав телефонувати колишній дружині та своїй дочці, щоб дізнатись, чому остання не приїхала додому, але слухавку ніхто з них не брав та на зв`язок не виходили. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 поїхав до колишньої дружини. Перебуваючи в помешканні останньої, вона почала створювати конфлікт з тією метою, щоб дочка залишилась проживати з нею, посилаючись на те, що він її ображає. ОСОБА_1 повідомив, що будь-яких незаконних дій по відношенню своєї дочки ОСОБА_1 та колишньої дружини не вчиняв, а все що остання написала на нього нічим не обґрунтовується. Її дії направлені лише на те, щоб заборонити йому спілкуватись зі своєю дочкою.

ОСОБА_2 у судове засідання не звилась, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, вважаю необхідним закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст.173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення насильства в сім`ї.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, наведено наступні докази, які досліджені судом в судовому засіданні: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 305474 від 27.11.2019 року, письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.2), повідомлення Служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 14.11.2019 року № 1346 про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення (а.с.3), заявою ОСОБА_2 (а.с. 4-5), листом начальника КМЦСССДм від 13.11.2019 року № 01-08/185 (а.с.6), поясненнями ОСОБА_1 від 26.11.2019 року (а.с.7).

Однак, вказані докази не можуть бути визнані достовірними та достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є суперечливими та неузгодженими між собою. Так протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом у справі. Заява про вчинене правопорушення та пояснення ОСОБА_2 не можуть бути прийняті судом, як докази вчиненого правопорушення, так як містять суперечливі відомості, та відповідно до даних документів не можливо встановити фактичні обставини вчиненого правопорушення.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ч.1 ст.1732 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів, того що, ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сім`ї, свідки вказаного правопорушення у протоколі не зазначені, на неодноразові виклики до судового засідання потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Оцінюючи встановлені факти, суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 правопорушень передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП в судовому засіданні не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

За змістом ст.279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі про адміністративне правопорушення з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права, передбаченого у статті 6 Конвенції є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що санкція ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, крім того, обов`язковою ознакою вказаного правопорушення є умисел, при цьому, матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 такого правопорушення, а також наявності умислу, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст. ст. 173-2 ч. 1,2, 221, 247, 251, 256, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративних правопорушень передбачених. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: С. В. Ступак