№ 3/415/115/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.20 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., за участю представника правопорушника - адвоката Бондарєвої В.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лисичанська Луганської області, не є особою з інвалідністю, місце проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2019 року о 08 годині 40 хвилин в м. Лисичанську по вулиці В. Сосюри, 370, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом SSANGYONG KORANDO, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродна блідість зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 , свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 25.11.2019 року коли він керував автомобілем SSANGYONG KORANDO, д.н.з. НОМЕР_2 , приблизно о 08 год. 30 хв. його зупинив капрал поліції Хомутов М.В., не показуючи свого посвідчення, начебто за порушення ним правил дорожнього руху, а саме розмову по телефону під час керування транспортним засобом, почав вимагати надати йому документи. Оскільки він відмовився надавати свої документи особі, яка не пред`явила своє службове посвідчення то, поліцейський висунув нову версію його зупинки, таку як начебто він здійснив зупинку за стоп лінією на світлофорі. Через приблизно півгодини, поліцейський показав своє службове посвідчення та висловив припущення про його перебування в стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння. Оскільки подія відбувалась рано вранці, він замерз і поліцейському здалося, що в нього тремтять руки, блідий та червоні очі. Поліцейськими не було запропоновано супроводити його машину до медичного закладу, вони вимагали проїхати до закладу на їх транспортному засобі та покинути машину на місці зупинки. На проходження експертизи він погодився, однак попросив надати йому трохи часу для того, щоб він сповістив батьків, що затримується. Однак в наслідок неприязного та упередженого ставлення до нього поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що свідки які підписали протокол, зробили це під тиском поліцейського, оскільки він чітко сказав, що згоден на проходження медичного огляду. Таким чином, вважає, що поліцейськими не встановлений факт керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що свідчить про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідаючи на питання суду зазначив, що він особисто підписував протокол про адміністративне правопорушення, через хворобу його стан був пригнічений. Вважає, що свідки, яких було запрошено працівниками поліції під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, його оговорюють, можливо у зв`язку з тиском на них поліцейськими. Зі свідками він особисто не знайомий і раніше не бачив. Після вищевказаних подій, не дивлячись, що на його думку відносно нього працівниками поліції було безпідставно складено протокол, зі скаргами на їх дії не компетентних органів не звертався.

Представник правопорушника, адвокат Бондарева В.В., в судовому засідання підтримала пояснення ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , якому були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що не дивлячись на невизнання своєї провини правопорушником в судовому засіданні, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується встановленими та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, які не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, та які відповідно до ст. 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, котрі повністю доводять провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі.

Так, з досліджених в судовому засіданні письмових пояснень свідків ОСОБА_3 (а.с. 2) та ОСОБА_4 (а.с.3), вбачається, що 25 грудня 2019 року, приблизно о 09 год. 25 хв. останніх працівниками поліції було запрошено в якості свідків, коли в їх присутності громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом SSANGYONG KORANDO, д.н.з. НОМЕР_2 , відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі. При цьому, у останнього були наявні ознаки наркотичного сп`яніння порушення мови, неприродна блідість зіниці, які не реагують на світло.

Згідно досліджених у судовому засіданні письмових пояснень поліцейського ОСОБА_5 (а.с. 19) та ОСОБА_6 (а.с.20), вбачається, що 25 грудня 2019 року під час патрулювання в м. Лисичанську, приблизно о 08 год. 40 хв. був помічений транспортний засіб SSANGYONG KORANDO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з порушенням правил дорожнього руху, а саме зупинився за межами світлофора, про що було винесено постанову. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Після чого водію було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медогляду на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився. В результаті чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис, повністю підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження в медзакладі огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість правопорушника у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених у протоколі, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

При цьому судом не встановлено обґрунтованих підстав оговорювати свідками правопорушника ОСОБА_1 , а тому доводи останнього в цій частині суд оцінює критично та вважає їх надуманими, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось самим правопорушником, дані свідки раніше не були знайомі з останнім і в неприязних стосунках не перебували, крім того, з відеозапису не вбачається, що на свідків був тиск з боку працівників поліції.

Судом в межах повноважень, були створені всі необхідні умови для реалізації правопорушником його процесуальних прав, в тому числі відстоювати свою правову позицію та подавати докази, які свідчили б на його користь, при цьому жодних клопотань про виклик до суду певних осіб для їх допиту чи витребування певних речей чи документів від правопорушника не надійшло.

У судовому засіданні встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане посвідчення водія серії НОМЕР_3 , кат. В,С1, С (а.с.7), яке було вилучено 25.12.2019 року співробітниками Управління патрульної поліції в Луганській області, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 299817 від 25.12.2019 року (а.с.1).

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії органом патрульної поліції кваліфіковані правильно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. Інших доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника, суду надано не було.

Невизнання своєї провини правопорушником суд визнає як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за вчинене правопорушення, яке є найбільш небезпечним у сфері безпеки дорожнього руху.

При цьому, заперечення ОСОБА_1 факту перебування у стані наркотичного сп`яніння не приймаються судом до уваги як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки в даному випадку відповідальність настає не за керування в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідного огляду.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника згідно зі ст. 34 КУпАП та обтяжують відповідальність згідно зі ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан правопорушника ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також - характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що правопорушнику ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 130 ч.1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на останнього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя А.Г.Березін