КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 755/946/20
Номер провадження : 33/824/1805/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Цією ж постановою, із ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 04 січня 2020 року о 03 год. 20 хв., в м. Києві, по пр-ту Броварському, керував автомобілем «MERCEDES-BENZ E320», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищений ритм серцебиття, зіниці очей, які не реагують на світло. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ «Соціотерапія» в м. Києві, вул. П. Запорожця, 20. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000042 від 06 січня 2020 року (складений 04 січня 2020 року о 03 год. 40 хв.) ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а», а не п. 2.5, як помилково зазначено в оскаржуваній постанові, Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Галич О.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням конституційних прав ОСОБА_1 та норм КУпАП, що призвело до неправильного вирішення справи, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції під час розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, всупереч ст. 251 КУпАП, не з`ясував наявність доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як звертає увагу апелянт, хоча суд першої інстанції у своїй постанові наголошував на тому, що розцінює дії сторони захисту, як умисне затягування розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності, однак, як вказує апелянт, 26 червня 2020 року він разом з ОСОБА_1 прибули на 10 годину до Дніпровського районного суду м. Києва на розгляд адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , проте, прочекавши годину, працівник судової охорони їм повідомив, що телефонував до помічника судді та піднімався до кабінету судді, однак він був зачинений, у зв`язку з чим, ним (апелянтом) було залишене клопотання про відкладення справи із зазначенням мобільного телефону, проте, ні йому, ні ОСОБА_1 ніхто про розгляд справи, призначений на 02.04.2020 не повідомив.

Крім того, апелянт зазначає про те, що приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та висновок лікаря нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 04.01.2020, який ґрунтується на результатах проведеного дослідження біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 імунохроматографічним методом із застосуванням тест-смужок, що не передбачено чинним законодавством.

Як вказує апелянт, тест-смужки не мають сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки вони не внесені до реєстру засобів вимірювальної техніки, та виявлення стану наркотичного сп`яніння особи тест - смужками не є лабораторним дослідженням, а являється прискореним експрес - аналізом біологічного матеріалу (сечі) особи.

Окрім всього іншого, як зазначає апелянт, лабораторні дослідження біологічного матеріалу (сечі) не проводилися, у зв`язку з чим, не могло бути встановлено діагноз, який в подальшому був вписаний до акту медичного огляду та висновку лікаря, а огляд особи, який проведено з порушенням вимог діючого законодавства, вважається недійсним.

Отже, на думку апелянта, при складенні висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, такий було зроблено виключно на підставі застосування експрес-тесту, який надав лише попередній результат і потребував обов`язкового підтвердження іншими методами, чого не було зроблено.

Вказує апелянт і на те, що дослідження біологічного середовища відбувалось з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за допомогою тест-смужок, що не є лабораторним методом дослідження, до того ж, на запит суду КМНКЛ «Соціотерапія» не надала сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку використаного робочого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку з чим, можна прийти до висновку, що медичний огляд ОСОБА_1 було проведено із застосуванням медичних виробів, які не пройшли сертифікацію у встановленому законом порядку.

За таких обставин, на думку апелянта, лабораторні дослідження на визначення наркотичного стану ОСОБА_1 належним чином не проводились, а отже в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 217180 від 04 січня 2020 року, підтверджуються долученими до нього висновком лікаря-нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 січня 2020 року № 000042 та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА00975.

Більш того, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М., в тому числі щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність, допустимість та достовірність доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя обґрунтовувала свої висновки.

Навпаки, встановлені суддею під час розгляду справи обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення були підтверджені шляхом витребування із КМНКЛ «Соціотерапія» та дослідженнязавірених належним чином наступних документів: копії акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції від 04 січня 2020 року; витягу з Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; копії результату лабораторного дослідження № 29 від 06 січня 2020 року та копії висновку лікаря нарколога КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 січня 2020 року.

З наведеного вище результату лабораторного дослідження, яке проводилося з метою визначення наркотичного засобу або лікарської речовини вбачається, що в сечі ОСОБА_1 були виявлені: марихуана(каннабіноїди) та амфетамін і метамфетамін (фенілалкіламіни).

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння було проведено з порушенням встановленого порядку, в тому числі з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

До цього слід також додати, що згідно положень п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно вимог, передбачених пунктами 7, 15, 16 розділу ІІІ цієї Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, факт перебування особи в стані наркотичного сп'яніння, а відтак і факт керування транспортним засобом цією особою у такому стані, тобто вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлюється за результатами огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а відповідний висновок видається на підставі акту медичного огляду.

З огляду на вищенаведене, а також зважаючи на діагноз, який було встановлено лікарем-наркологом за результатами огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 04 січня 2020 року, що зафіксовано у відповідному Акті медичного огляду та виданому на його підставі Висновку, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М. про те, що висновки щодо результатів його медичного огляду не є обґрунтованими.

Перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1, в тому числі щодо порушення процесуальних прав останнього, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наявних у справі даних, вказана справа призначалась до розгляду сім разів, про що ОСОБА_1 кожного разу повідомлявся належним чином, але жодного разу в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, за виключенням самого першого судового засідання, яке було призначене на 03 лютого 2020 року, коли він з`явився до суду та під розписку був належним чином повідомлений про дату та час наступного судового засідання.

У подальшому, розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за клопотанням захисника Галича О.М., з метою витребування доказів. При цьому захисник не тільки брав участь в судових засіданнях, а й під розписку повідомлявся про час та дні наступних судових засідань.

З огляду на вищенаведене, твердження апелянта про те, що справу було розглянуто за їх відсутності і що вони не повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, є не тільки безпідставними, а й такими, що не відповідають дійсності.

Що ж стосується не повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про судове засіданні, призначене на 02 квітня 2020 року, коли була винесена оскаржувана постанова, то ця обставина не може слугувати безумовною підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки це не є істотним порушенням вимог закону, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, як вбачається із довідки про доставку SMS(а.с. 33) на мобільний телефон ОСОБА_1 направлялось відповідне повідомлення про те, що судове засідання по його справі відбудеться об 11:30 02.04.2020 і останній попереджався, що, у разі неявки без поважних причин, справа може бути розглянута за його відсутності.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М. не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича О.М. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Галига І.О.