ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року Провадження № 3/425/224/20

Справа № 425/460/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 07 лютого 2000 року; працює на посаді водія в Приватному підприємстві «Автолайн компані», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ),

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області, 14 лютого 2020 року надійшов протокол серії АПР18 №131391 від 13 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2020 року, у справі про адміністративне правопорушення на підставі вказаного протоколу з матеріалами, було призначено відкрите судове засідання на 27 лютого 2020 року, на 09 годину 30 хвилин.

Аргументи держави Україна, в особі лейтенанта поліції Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області Кисельової Ганни Євгенівни, яка склала протокол, полягали у тому, що ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з 30 серпня 2019 року та по теперішній час залишив свого сина на виховання своїм батькам та батькам своєї колишньої дружини, які мешкають за адресою: АДРЕСА_3 за це передбачена адміністративна відповідальність, частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_3 пояснив, що його син на даний момент проживає з батьками його колишньої дружини. Приблизно в липні 2019 року колишня дружина ОСОБА_4 передала йому сина для сумісного проживання і той дійсно проживав з ним та з його матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Але десь у серпні, він вирішив переїхати проживати до своєї цивільної дружини за адресою: АДРЕСА_2 , а сина залишив проживати з його матір`ю ОСОБА_5 (бабусею). В ІНФОРМАЦІЯ_3 сина забрали до себе батьки колишньої дружини, оскільки його мати захворіла. ОСОБА_3 зазначав, що аліменти на дітей він постійно сплачував передаючи їх своїй дружині, але з грудня 2019 року аліменти на сина він передавав ОСОБА_6 (матері колишньої дружини).

А суд, на основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження і оцінки кожного зібраного особою, яка склала протокол доказу, а також у його сукупності з іншими доказами, встановив наступні обставини:

ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на час події виповнилось 9 років, тобто він вважався неповнолітнім (а.с.7,8 копія паспорту ОСОБА_7 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 ).

НОМЕР_3 році ОСОБА_3 розлучився з дружиною, і вона відразу подала заяву про стягнення з нього аліментів у тому числі й на сина ОСОБА_9 , оскільки останній залиився проживати з нею (а.с.5 - пояснення ОСОБА_10 ).

В червні 2019 року, ОСОБА_10 залишила своєму чоловікові сина ОСОБА_9 для спільного проживання, так як їй було тяжко утримувати двох дітей. Після чого ОСОБА_11 проживав з батьком та бабусею - ОСОБА_5 за адресою: місто Рубіжне, провулок Коцюбинського. Але у вересні 2019 року, ОСОБА_3 з`їхав від своєї матері до співмешканки, а ОСОБА_9 залишив проживати з бабусею. Через деякий час син став проживати з батьками ОСОБА_10 : ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 4 - пояснення ОСОБА_12 , 5 - пояснення ОСОБА_10 , 6 - пояснення ОСОБА_1 ).

І вважаючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП, тобто ухилився від виховання сина, оскільки залишив його самого на проживання з бабусею, а потім і з батьками колишньої дружини, лейтенант поліції Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, ОСОБА_14 склала протокол (а.с.1 - протокол).

14 лютого 2020 року, протокол разом з усіма зібраними доказами, надійшов до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.10 супровідний лист).

А суд, на підставі цих обставин, оцінюючи те, чи було вчинено ОСОБА_15 означене адміністративне правопорушення, застосовуючи наступні норми матеріального права, дійшов до таких висновків:

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

При цьому суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) та інших законів України (стаття 2 КУпАП).

Так, положеннями частини 1 статті 184 КУпАП передбачено, що ухилення батьків або осіб, що їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей є адміністративним правопорушенням.

Наведені положення кореспондуються із положеннями частини 1 і 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-IІІ за якими, батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Аналогічними, є і положення статті 150 Сімейного кодексу України, які окрім того, встановлюють обов`язок батьків дитини забезпечити виховання дитини, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

При цьому, в силу положень частини 3 статті 4 Сімейного кодексу України та частини 2 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

І це право дитину забезпечується обов`язком обох батьків забезпечити проживання дитини у сім`ї хоча би одного з них, якщо вони проживають окремо.

Отже, саме таким є коло, передбачених законодавством України обов`язків батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

Як вже було встановлено судом, і що підтверджується наданими суду доказами, з липня 2019 року ОСОБА_3 залишив ОСОБА_9 проживати з бабусею, а пізніше, син взагалі став проживати з батьками матері ОСОБА_9 .

Отже, суд погоджується із тим, що ОСОБА_3 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки допустив проживання свого сина ОСОБА_9 поза його безпосередньою сім`єю, безстроково.

Але цього дійсно достатньо, аби стверджувати, що особа, яка склала протокол, поза всяким розумним сумнівом довела перед судом, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП, і саме він винний у його вчиненні, за що підлягає адміністративній відповідальності.

Обставин, які б виключали адміністративну відповідальність, а також обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_16 , судом не встановлено. А тому, він підлягає адміністративній відповідальності, на загальних підставах.

В силу положень статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За своїм характером, вчинене ОСОБА_15 адміністративне правопорушення, з огляду на його об`єкт, не є особливо серйозним, але потребує окремої уваги, оскільки стосується порушення права дитини на належне батьківське піклування.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_3 має у суспільстві погане соціальне обличчя, що він вчиняв у минулому протиправну поведінку. Суд має докази його віку, статі, місця роботи та місця проживання, рівня його забезпеченості, а відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності за таке ж або подібне правопорушення відсутні, що суд і враховує.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 184 КУпАП являє собою попередження або штраф від 1 до 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України складає від 17 до 51 гривні.

Відповідно до положень частини 1 статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності, метою застосування якої є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, врахувавши встановлені і вказані вище судом обставини для вирішення питання про накладення стягнення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, суд вважає, що письмове попередження ОСОБА_16 про неприпустимість вчинення у майбутньому подібного діяння, буде достатньою мірою відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд обгрунтовано сподівається на те, що оскільки таке правопорушення вчинено ОСОБА_15 уперше та він реально може запобігти вчиненню подібного чи однорідного правопорушення у майбутньому, підстав для застосування більш суворого покарання, поки що немає.

Разом з цим, відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

А згідно з частиною 5 статті 4 Закону України „Про судовий збір, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на підставі частини 1 цієї ж статі та положень статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік є 420 гривень 40 копійок.

Тому, з ОСОБА_7 , слід стягнути на користь держави Україна судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Отже, керуючись статтями 1,2,7,8,9,10,17-24,26,27,33-38,40-1,184,221,245-253,254-255,268,271,276,279,280,283-285,287,294,298-300,304,305,306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 07 лютого 2000 року; працює на посаді водія в Приватному підприємстві «Автолайн компані», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ),винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Попередити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 07 лютого 2000 року; працює на посаді водія в Приватному підприємстві «Автолайн компані», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про неприпустимість вчинення у майбутньому подібного діяння.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 07 лютого 2000 року; працює на посаді водія в Приватному підприємстві «Автолайн компані», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ),судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок, на користь Держави Україна (стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження: 01601, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5; ідентифікаційний код: 26255795; реквізити для зарахування коштів: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 .

Судовий збір має бути сплачений ОСОБА_1 на наступний робочий день, після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили, з урахуванням строків для сплати ОСОБА_1 судового збору.

Для недопущення звернення цієї постанови до примусового виконання, ОСОБА_1 слід надати до апарату Рубіжанського міського суду Луганської області документи, що підтвердять сплату нею судового збору у розмірі, за реквізитами та у строки, що передбачені цією постановою.

Суддя Д.С.Коваленко