Справа № 583/3933/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 23.10.2020 року о 02 год. 41 хв. На 90 км а-д Н-12 Охтирський район керував транспортним засобом Yamaha Jog в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 036060 від 23.10.2020 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, в протоколі зазначені свідки та їх підписи, протокол підписаний особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З вищезазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується наступними доказами.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння - позитивний 1,20 ‰. В акті є підпис ОСОБА_1 про те, що з результатами огляду він згоден.

Тестуванням на алкоголь ОСОБА_1 , результат тесту - 1,20 ‰.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до протоколу, згідно яких в їх присутності водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 7510 на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна 1,20 ‰.

Відеозаписом, доданим до протоколу, відповідно до якого вночі 23.10.2020 р. ОСОБА_1 їхав на мопеді по трасі Н-12 та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечував що вживав алкоголь. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, на що ОСОБА_1 погодився та продув прилад газоаналізатор Алктест 7510, результат якого склав 1,20 ‰.

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру МВС № 5943 регіонального сервісного центру МВС у Сумській області № 31/18/5943-829 від 19.11.2020 р. інформація про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 130 ч. 1 КУпАП, так як він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні стягнення суд враховує те, що правопорушник скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, але не є водієм, так як не має посвідчення водія, а тому вважає за доцільне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави (отримувач коштів: Охтирське УК/Охтирський район/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37981563, код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0018013, код класифікації доходів бюджету 22030101, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5).

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду : Н.Б. Плотникова