Справа № 467/947/20 Головуючий у районному суді: Явіца І.В.
Провадження № 33/812/347/20 Головуючий у апеляційному суді: Лисенко П.П.
Категорія: ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисника Коробкової О.О.,

розглянувши у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 Коробкової Олени Олександрівни на постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, працюючого токарем в ТОВ «Галіон», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 117042, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. по вул. Ювілейна в с. Благодатне Арбузинського району, водій ОСОБА_1 , як на думку поліцейських, що протокол складали, здійснював керування автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ознаками чогобули: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом поряду, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 117031, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_1 , здійснив стоянку на вул. Ювілейна, де зупинивши транспортний засіб, не вжив усіх заходів для виключення можливості його самовільного руху, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на огорожу дитячого майданчика, розташованого по вул. Учительській в с. Благодатне, отримавши механічні пошкодження автомобіля та спричинивши пошкодження огорожі.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а», 15.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 117043, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. по вул. Учительська в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_1 , після вчинення дорожньо транспортної пригоди, залишив її місце, відбуксирувавши транспортний засіб за місцем свого мешкання, не повідомивши про дорожню транспортну пригоду до органу Національної поліції та не дочекавшись приїзду поліцейських, тим самим порушив вимоги п. 2.10 «в», 2.10 «д» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляд справи становить 10 200 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 255 гривень 00 копійок .

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляд справи становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Коробкова О.О., просить скасувати постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, а провадження за п.1, п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в протоколах про адміністративні правопорушення є розбіжності з відеофіксацією нагрудної камери працівника поліції, а саме час оформлення протоколу на відео з 22.23 годин до 22.34 годин, а в протоколах зазначений час складання їх 20:15 годин, 20:55 годин, 21:15 годин.

Крім того, матеріали справи не містять ні яких відомостей про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом в алкогольному сп`янінні, саме в час події.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Коробкової О.О. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.ст.124,122-4 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.

Так, стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2020 року, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2,3,5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За такого, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як зазначено у п.6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України за №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду, поліцейський в присутності двох свідків складає, протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія ОБ № 117042, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. по вул. Ювілейна в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_1 . Як на думку працівників поліції, той керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ознаками чогобули: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук).

Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», та у медичному закладі у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків, районний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Оскільки сам факт відмови від проведення тесту за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення, за які передбачена відповідальність за ст.124 та ст.122-4 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, згідно протоколу ОБ № 117031, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_1 , здійснив стоянку на вул. Ювілейна, де зупинивши транспортний засіб, не вжив усіх заходів та допустивши його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на огорожу дитячого майданчика, розташований по вул. Учительській в с. Благодатне, отримавши механічні пошкодження та спричинивши пошкодження огорожі.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а», 15.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, ні у суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції - підстав немає. ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст.63 Конституції України, його покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази у справі.

Відповідно до вимог п.п. «а» п.2.3.ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

А згідно п. 15.12 ПДР України водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Та в ході розгляду справи підтвердився факт порушення ОСОБА_1 наведених вимог ПДР України, оскільки він залишив транспортний засіб, не вживши усіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він вжив відповідних заходів, спростовуються матеріалами справи, як то - поясненнями свідків та даними протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, порушення з боку ОСОБА_1 вимог п.п. «а» п. 2.3, п. 15.12 ПДР України мало наслідком пошкодження паркану, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП та фотозображеннях, що додані до протоколу і між цими порушеннями і наслідками, що настали, мав місце прямий причинний зв`язок, оскільки ОСОБА_1 своїми умисними діями, не уживши усіх необхідних заходів, допустив самовільний рух автомобіля і вчасно не учинив дій для його припинення, в результаті чого автомобіль пошкодив паркан.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 117043, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. по вул. Учительська в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_1 , після вчинення дорожньо транспортної пригоди, залишив її місце, відбуксирувавши транспортний засіб за місцем свого мешкання, не повідомивши про дорожню транспортну пригоду до органу Національної поліції та не дочекавшись приїзду поліцейських, тим самим порушив вимоги п. 2.10 «в», 2.10 «д» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з пояснень самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 у сукупності із матеріалами справи, як то - даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з камери спостереження, після вчинення дорожньо транспортної пригоди, доведено причетність ОСОБА_1 до відбуксирування свого автомобіля на територію домоволодіння і те, що він не викликав поліцію, тим самим дійсно порушив вимоги п.п. «в», «д» п. 2.10 ПДР України, залишивши місце пригоди, до якої він причетний.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не надав свій автомобіль для огляду поліцейським.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому апеляційна скарга не містить жодних доводів, щодо незаконності складених протоколів про адміністративні правопорушення чи оскаржуваної постанови суду.

За правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районн ий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.2.5, 2.3а, 15.12, 2.10в та 2.10д Правил дорожнього руху України, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130, ст.ст.124,122-4 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Підстав для закриття провадження у справі - апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Коробкової Олени Олександрівни залишити без задоволення.

Постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130, ст.ст.124, 122-4КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Лисенко П.П.