Справа № 496/4773/19
Провадження № 3/496/51/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП в якому зазначено, що 25.11.2019 року близько 21:00 год. в с. В. Дальник, Біляївського району Одеської області по пров. Садовому 23, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки ВАЗ 2105 н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що зафіксовано приладом Драгер Алкотест № 6810 в присутності двох понятих з результатом 0,71 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному правопорушенні не визнав та йому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України. Пояснив, що в той день 25.11.2019 року він, його дівчина та ще троє осіб перебували на автозаправці в с. В. Дальник в а/т ВАЗ 2105 н.з. НОМЕР_2 , який належить йому, однак за кермом перебував його друг. На автозаправці також знаходились співробітники Служби громадської безпеки «СОБ», одна із пасажирок авто була їх знайома, тому вони попросили її вийти, однак проігнорувавши їх прохання, компанія поїхала від автозаправки. Працівники СОБ (один з яких був не по формі) наздогнали авто, зупини, попрохали водія вийти з машини, а самого ОСОБА_1 дістали з пасажирського сидіння та застосували перцевий балончик, почали бити. Ключі від авто були в його дівчини, у неї їх відняли та викликали співробітників поліції, які склали протокол проти ОСОБА_1 .

Судом було здійснено виклики працівника поліції, який складав протокол та свідків, для з`ясування всіх обставин по справі, але ніхто з них в судове засідання не з`явився.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прийшов до наступних висновків.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 А ПДР, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не було надано жодного доказу щодо підтвердження того, що саме ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за кермом а/т ВАЗ 2105 н.з. НОМЕР_2 та керував ним, тому, вказаний сумнів, згідно до практики ЄСПЛ повинен тлумачитися на користь позиції ОСОБА_1 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 251 КУпАП.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (надалі за текстом Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення.

Відповідно до п. 15 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

До матеріалів справи додано DVD-R диск із відеозаписом на якому встановлено, що гр. ОСОБА_1 проходить алкотест на приладі Драгер, однак з нього не можна встановити, що саме він перебував за кермом авто.

До матеріалів справи також додані пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на виклик суду не з`явились, тому не підтвердили обставини того дня в судовому засіданні, окрім того, свідок ОСОБА_2 є тим самим співробітником ОСОБА_4 .

Cуд звертає увагу, що пояснення свідків протирічиві за своїм змістом та не відповідають логиці подій зазначених у протоколі.

Будь-яких інших доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Енгель на інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст. 62 Конституції України, відповідно до ч. 3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2020 року.