ПОСТАНОВА
Справа № 137/69/20

24 лютого 2020 р. 3/137/58/20

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., за участю прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України Яцковини С.А., прокурора Літинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області Юзвак М.К., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Мацюка О.І. розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , працюючої головним спеціалістом ГУ ПФУ у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуваючи з 10.10.2018 на посаді головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування та зобов`язана подати декларації відповідно до цього закону, при припиненні 09.09.2019 діяльності пов`язаної з виконанням функції держави, несвоєчасно, а саме 08.10.2019, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнала, пояснивши, що дійсно вчасно не подала декларацію про майновий стан після звільнення, оскільки їй в усній формі було повідомлено працівником кадрового апарату, що цього робити не потрібно. Окрім того, її майновий стан після подання щорічної декларації не змінився і вона подавала відомості стосовно членів своєї сім`ї.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Мацюк О.І. у судовому засіданні клопотав про закриття адміністративного провадження оскільки: ОСОБА_1 не повідомлено про обов`язок подати декларацію при звільненні; ОСОБА_1 не мала умислу на вчинення порушення; уповноваженою особою управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Ткачуком С.М. приховано недостовірну інформацію щодо дати виявлення факту несвоєчасного подання декларації; на час розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності. З цього приводу надав відповідне письмове клопотання (а.с. 83-86).

Прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України Яцковини С.А. просив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки адміністративним матеріалом доводиться її вина у несвоєчасному поданні декларації. Також зазначив, що особа відноситься до суб`єктів котрі подаються декларацію, адже раніше подавала щорічну декларацію.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Так, на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення надані наступні докази. Відповідно до наказу № 122 від 09.10.2018 (а.с. 14) ОСОБА_1 призначено за конкурсом на посаду головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 на умовах строкового трудового договору на період по вагітності та пологам і по догляду за дитиною основного працівника. Наказом за № 50 від 09.09.2019 (а.с. 15) ОСОБА_1 звільнено з роботи 09.09.2019 за угодою сторін. На ОСОБА_1 покладено обов`язки (а.с. 16-18)у тому числі дотримуватись чинного законодавства та наказів керівництва Збройних Сил України в сфері запобігання корупції. Відповідно до довідки за підписом військового комісара Літинського районного військового комісара (а.с. 21) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працювала в Літинському РВК на посаді головного спеціаліста командування на умовах строкового договору на період перебування у відпустці по вагітності і пологам і по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, основного працівника з 10.10.2018 по 09.09.2019. У відповідності до аркушів доведення (а.с. 22-24) ОСОБА_1 розписалась про ознайомлення з інформацією про настання відповідальності за відображення у декларації недостовірних відомостей, неточну оцінку задекларованих активів, наявність конфлікту інтересів або ознак незаконного збагачення, а також про положення статей Кримінального кодексу України, положень глави 13-А КУпАП, пов`язаних з корупцією. Заявою від 11.02.2019 (а.с. 25) ОСОБА_1 повідомляє, що додатково була проінструктована про порядок подання електронних декларацій при звільненні. Відповідно до витягу із системи Єдиного державного реєстру Декларації (а.с. 26-34)лише 08.10.2019 о 16:10 год ОСОБА_1 подала декларацію за формою "перед звільненням".

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень» особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Стаття 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, в тому числі, за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу;вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд погоджується, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проте, згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що у свою чергу умисел поділяється на дві форми прямий та непрямий.Прямим - є умисел, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх настання. Непрямим - є умисел, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином вбачається, що суб`єктивною ознакою правопорушення у даному випадку слід вважати саме непрямий умисел.

Твердження ОСОБА_1 та її захисника дані у судовому засіданні, що остання неумисно невчасно подала декларацію, розцінюється, яка спосіб захисту, що прямо не заборонено законом.

Одночасно твердження сторони захисту про те, що посадовою особою Літинського РВК було роз`яснено ОСОБА_1 про відсутність необхідності подавати декларацію при звільненні, спростовується заявою останньої від 11.02.2019 (а.с. 25) де зазначається, що вона проінструктована про порядок подання електронних декларацій при звільненні.

Сукупність досліджених доказів дає підстави зробити висновок, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності знала про свій обов`язок вчасно подати декларацію після звільнення, проте легковажно віднеслась до такого.

Досліджені докази суддя вважає належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, надано не було.

Днем звільнення ОСОБА_1 є 09.09.2019 (а.с. 15) та вже 09.09.2019 (а.с. 20) вона отримала трудову книжку, що підтверджується розпискою, однак декларація нею була подана тільки 08.10.2019, що підтверджується скріншотом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с. 26).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного корупційного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, який полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 :

-не знала про обов`язок подати декларацію спростовується адміністративним матеріалом, зокрема заявою останньої від 11.02.2019 (а.с. 25);

- не мала умислу, а вчинила порушення з необережності спростовується доводами постанови наведеними порядком вище;

- оперуповноваженим УСР у Вінницькій області ДСР НП України приховано недостовірну інформацію щодо дати виявлення факту несвоєчасного подання декларації - оперуповноваженим збиралась доказова база, перевірялись відомості. Вже за отриманими відомостями після встановлення порушення складався протокол про адміністративне правопорушення.

-на час розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності - враховуючи доводи наведені в частині щодо виявлення факту несвоєчасного подання декларації датою правопорушення вважається дата повного зібрання доказів та складення відповідного протоколу у присутності ОСОБА_1 , ознайомлення з його змістом та роз`яснення прав, вручення протоколу під розписку тобто 14.01.2020. Відтак строки притягнення до відповідальності згідно ч.3 ст. 38 КУпАП не порушені.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує відповідальність є позитивна характеристика за місцем роботи (а.с. 19).

З урахуванням наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 майновий стан останньої, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 420,40 грн.

Керуючись ч. 1 ст.172-6, ст.ст. 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави Україна в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.