Справа № 128/2613/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар: Кострюкова Л.В.

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Вінницького РВП ВВП ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

19.09.2020 поліцейським сектору реагування патрульної поліції Вінницького РВП ВВП старшим сержантом поліції Морвенюком В.В. складено протокол про порушення ОСОБА_1 ст. 185 КпАП України, а саме, що він 19.09.2020 о 16:00 год в АДРЕСА_2 , в приміщенні будинку вчинив злісну непокору працівникам поліції, погрожував звільненням, намагався вчинити бійку.

Під час розгляду наданих матеріалів в суді ОСОБА_1 за вищезазначеним адміністративним правопорушенням свою вину не визнав, суду пояснив, що в той день на підставі ухвали слідчого судді до будинку, де він перебував, приїхали працівники поліції. Після ознайомлення з підставами проведення слідчих дій працівників поліції допустили до будинку, де вони перебували близько трьох годин, хоча метою слідчої дії було встановлення місця знаходження дитини, його сина ОСОБА_2 . В подальшому працівники поліції самовільно впустили до будинку державного виконавця, який повідомив, що проводитиме виконавчу дію, а саме відібрання дитини. На такі дії державного виконавця ОСОБА_1 намагався пояснити, що такі дії будуть протиправними за відсутності згоди власника на його перебування в приміщенні та за відсутності представника органу опіки та піклування. Жодних вимог працівники поліції до нього не пред`являли, він не погрожував звільненням працівникам поліції, бійки також не намагався вчинити, але його затримали та оформили надані суду матеріали.

Під час судового розгляду наданих матеріалів захисник ОСОБА_1 адвокат Клінчиков С.О. надав суду клопотання, згідно якого просив провадження у справі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що жодних законних розпоряджень або вимог від працівників поліції до ОСОБА_1 не надходило, а навпаки відносно нього та його малолітньої дитини було скоєно умисний насильницький злочин. Зазначив, що державний виконавець не має право брати участь у обшуку, а так само слідча дія обшук, не може замінювати виконавчу дію - відібрання малолітньої дитини. Вказав, що діюче законодавство України не передбачає відібрання дитини державним виконавцем протиправно допущеного працівниками поліції до будинковолодіння, де проводиться обшук, а передбачає відібрання дитини під час вчинення виконавчої дії, до якої можуть бути залученні працівники поліції з обов`язковою участю органів опіки і піклування. Проте під час відібрання дитини органи опіки і піклування не залучалися, на що правомірно наголошував батько дитини та висловлював правомірну усну заборону державному виконавцю ОСОБА_3 торкатися його дитини без залучення відповідних фахівців в галузі дитячої психології. В цей час троє працівників поліції вчинили, на його думку, безпідставне затримання ОСОБА_1 , який стояв на лінії між державним виконавцем та своєю дитиною та вимагав присутності органу опіки та піклування. Після цього державний виконавець силою відібрав дитину у дружини ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

Судом з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи за клопотанням сторони захисту було викликано свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також працівників Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що за повідомленням сторони захисту були очевидцями викладених подій, з метою допиту їх як свідків, а також заявлених свідків захисту ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

На виклик до суду з`явились та були допитані в якості свідків наступні особи.

Свідок ОСОБА_7 стосовно обставин, які підлягають встановленню за наданими суду матеріалами, суду пояснив, що є слідчим Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області та брав участь в слідчій дії в межах кримінального провадження стосовно встановлення місця перебування дитини. У вказаний в адміністративному протоколі час він перебував в зазначеному приміщенні, де було виявлено місцезнаходження дитини, а тому працівниками поліції було забезпечено виконання рішення суду про відібрання дитини. Оскільки під час дій з відібрання дитини ОСОБА_1 з такими діями не погоджувався, викрикував свої заперечення до державного виконавця, тому його було затримано, а державний виконавець відібрав дитину та передав її матері.

Свідок ОСОБА_9 стосовно обставин викладеного в адміністративному протоколі правопорушення суду пояснив, що як працівник поліції був залучений до проведення слідчої дії, з метою її виконання прибули за вказаною адресою, де в приміщенні будинку виявили дитину, місце знаходження якої вони мали встановити, після виявлення дитини до приміщення було допущено державного виконавця, після чого ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, висловлював погрози в бік державного виконавця, відмовлявся припинити перешкоди у проведенні відповідної дії, відштовхував державного виконавця та намагався вчинити з ним бійку, тому вони своїми діями забезпечували виконання ухвали суду.

Свідок ОСОБА_10 стосовно обставин викладеного в адміністративному протоколі правопорушення суду пояснив, що як працівник поліції був залучений для охорони громадського порядку під час вчинення слідчої дії, коли за вказаною адресою було встановлено місце знаходження дитини ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, що без бійки вони не заберуть дитини, тому до нього було застосовано засоби примусу, особисто він ніяких вимог до ОСОБА_1 не пред`являв, хто до нього звертався з певними вимогами не пам`ятає, оскільки вказана подія фіксувалася на відео та минуло достатньо часу детальних обставин не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 щодо вказаних в адміністративному протоколі обставин суду пояснив, що у вказаний час перебував в приміщенні разом з ОСОБА_1 , який є його дядьком, до приміщення на підставі ухвали суду про проведення слідчої дії зайшло багато людей, які представилися працівниками поліції та пояснили, що виконують розшукові дії з визначення місця перебування дитини. Коли вони встановили, що дитина, а саме син ОСОБА_1 , перебуває також в даному приміщенні, до приміщення без згоди власника було допущено державного виконавця, який почав силоміць відбирати дитину, а працівники поліції почали викручувати руки ОСОБА_1 , щоб силоміць відібрати дитину, ніяких вимог до ОСОБА_1 , до застосування до нього сили, працівники поліції не пред`являли, він нікому не погрожував та не намагався вчиняти бійку.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що проживає з ОСОБА_1 однією сім`єю, виховують спільну дитину, у вказаний в адміністративному протоколі час до будинку прийшли працівники поліції та повідомили, що розшукують малолітню дитину, сина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , під час проведення слідчої дії без її згоди до приміщення працівниками поліції було допущено державного виконавця, який почав вимагати щоб йому передали дитину. Вони намагалися пояснити державному виконавцю, що такі дії є незаконними, але на зауваження ОСОБА_1 , що державним виконавцем вчиняються протиправні дії, ОСОБА_1 працівники поліції закрутили руки, поклали на підлогу, а сина ОСОБА_1 державний виконавець відібрав силоміць, коли діти заснули в неї на руках, на що вони прокинулися та почали плакати. При цьому державний виконавець ніякого рішення суду, на виконання якого він відбирав дитину, не пред`являв.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що не була очевидцем викладених в адміністративному протоколі подій, а в той час перебувала на вулиці біля будинку, де бачила як державний виконавець виніс з будинку сина ОСОБА_1 , дитина плакала та просилася до батька, як саме державний виконавець потрапив до будинку їй не відомо.

Інші викликані до суду особи на виклик суду не з`явилися.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Клінчикова С.О. судом було оглянуто наданий захисником відеозапис, вчинений в будинку, де проводився обшук, стосовно подій, відображених в протоколі про адміністративне правопорушення.

З наданого суду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 до обмеження його дій усно заперечував особі, що повідомляла про проведення виконання рішення суду про відібрання дитини, щодо дій по відібранню дитини та просив таких дій не вчиняти, при цьому жодних погроз чи намагання вчинити бійку з боку ОСОБА_1 на наданому відеофайлі не зафіксовано.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суд звертає увагу, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Саме на таке тлумачення ст. 185 КУпАП посилається Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

При цьому, в даному випадку йдеться саме про обов`язок виконання виключно законних вимог поліцейського. Непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, або вчинена щодо осіб, не вказаних в диспозиції ст. 185 КУпАП, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Так, при викладенні обставин правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у наданому суду протоколі не вказано, якому саме працівнику поліції було вчинено злісну непокору при виконанні ним службових обов`язків, а саме не вказано посаду такого працівника поліції, його прізвище, ім`я та по батькові.

Також відповідно до змісту зазначеного протоколу, не вказано, на підставі яких приписів та якого саме закону ґрунтується вимога (розпорядження) працівника поліції, та не вказано, яке саме законне розпорядження було не виконано останнім та чи була така вимога дійсно законною.

Згідно протоколу затримання АА №112908 від 19.09.2020, ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення Вінницького РВП 19.09.2020 о 17:35 год, у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Згідно копії ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020, слідчому Київського відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції Юнаку С.М., та слідчим, які діють у складі групи слідчих у кримінальному провадженні №0000857 від 04.07.2020, надано дозвіл на проведення обшуку у дачному будинку з прибудовами, господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення місцезнаходження малолітньої дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для забезпечення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 у справі № 127/30529/18 про відібрання неповнолітньої дитини.

Наявні в адміністративному матеріалі рапорти працівників поліції суд не може прийняти як допустимий доказ, оскільки вони містять опис обставин від імені зацікавленої особи працівника поліції, що узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 161/5372/17 від 29.04.2020.

Суд наголошує, що згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При розгляді справи судом було досліджено всі надані суду докази, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а також докази, надані стороною захисту, в частині обставин, що підлягають встановленню за наданим протоколом про адміністративне правопорушення.

Так, допитані в судовому засіданні працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 виявляв незгоду не з їхніми діями, а з діями державного виконавця, та якої саме законної вимоги та якого саме працівника (працівників) поліції не було виконано ОСОБА_1 в судовому засіданні за критерієм «поза розумним сумнівом» встановлено не було. Та свідки захисту взагалі спростували будь-яку протиправну поведінку ОСОБА_1 в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час. З наданого відеофайлу судом встановлено обставини, за яких до ОСОБА_1 працівниками поліції було застосовано силу та обмежено пересування, де викладені в адміністративному протоколі обставини стосовно невиконання ним законних вимог працівників поліції не зафіксовано.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Статтями 7, 247 п. 1 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, п. 1 ст. 247, 185, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: