Код суду 233 № 233/8850/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м.Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянув протокол про адміністративне правопорушення, разом із доданими до нього матеріалами, який надійшов від Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, працездатного, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №050013 від 07.12.2019 року, складений поліцейським СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області сержантом поліції Кварцяним О.І., відповідно до якого: громадянин ОСОБА_1 - 07.12.2019 року о 18-10 годині, на а/д Торецьк Костянтинівка, б/п 002, керував автомобілем «Тойота Камри», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення заперечував у повному обсязі, вказав, що 07.12.2019 року, приблизно о 18-00 годині, автомобілем «Тойота Камри», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки на б/п 002, на а/д Торецьк Костянтинівка, керував його племінник ОСОБА_2 , батько якого є власником даного транспортного засобу. Сам він знаходився поряд на пасажирському сидінні. Під час зупинки, на блокпосту та після передачі документів для перевірки особам у воєнній формі, виникла конфліктна ситуація із останніми, після чого був викликаний наряд поліції Торецького ВП, посадова особа, якого в подальшому і склала адміністративний протокол відносно нього. Як зазначив у своїх поясненнях в протоколі, так і на зараз, він не згоден із інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, оскільки транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, на момент зупинки, він не керував та від огляду на стан сп`яніння на місці не відмовлявся. Пропозицій ані до нього, ані до фактичного водія т/з щодо проходження медогляду на місці зупинки від працівників поліції не надходило, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що дійсно 07 грудня 2019 року він керував транспортним засобом «Тойота Камри», державний номерний знак НОМЕР_1 . Їхали в двох. На пасажирському сидінні з переду сидів ОСОБА_1 Приблизно о 18-00 годині, на а/д Торецьк Костянтинівка, б/п 002 їх було зупинено військовими та запропоновано надати документи, які встановлюють особу та технічний паспорт на транспортний засіб. Вони надали документи та ОСОБА_1 вийшов з машини. Потім, як він зрозумів, почалась якась конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та озброєними людьми у воєнній формі. Весь час він знаходився у транспортному засобі на водійському сидінні. Пропозицій до нього щодо проходження мед огляду від працівників поліції не надходило. Також, в ході розмови між ОСОБА_1 та поліцейськими, він не чув від останніх жодної пропозиції щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. В якості свідка його не запрошували. Свідків запрошених працівниками поліції від не бачив. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення присутній не був. Від керування транспортним засобом працівники поліції його не відстороняли

Викликані за клопотанням захисника Бєляєва В.О. та повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в суді: поліцейський СРПП сержант ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не з`явилися, тому суд позбавлений можливості, безпосередньо в судовому засіданні, відібрати від зазначених осіб особисті пояснення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши наявного свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а саме: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №050013 від 07.12.2019 року, письмові пояснення свідків, відео з зафіксованою подією, направлення на огляд водія транспортного засобу, довідку начальника СРПП Торецького ВП та рапорти, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол;відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до офіційного видання Правил дорожнього руху України з коментарями та ілюстраціями (далі за текстом ПДР України), які діяли на час обставин, що мали місце 07.12.2019 року о 18-10 годині, на а/д Торецьк Костянтинівка, б/п 002, за пунктом 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як обов`язок пройти огляд так і відповідальність за відмову в проходженні останнього настають виключно в разі дотримання порядку такого огляду, оскільки законодавець чітко встановив вимоги до порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в закладах охорони здоров`я, що зобов`язує співробітників поліції дотримуватись вказаного порядку, адже, як зазначалось раніше за ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За п.2 Розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія (судноводія) на стан сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, за ч.5 ст.266 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103 затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом Порядок направлення та огляду).

Згідно п.1.7 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тож, за зазначеним встановлено такі види огляду на стан сп`яніння:

залежно від виду сп`яніння, з метою встановлення якого такий огляд проводиться:

алкогольне сп`яніння; наркотичне чи інше сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

залежно від місця огляду: на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків;

в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення за наявності виключного переліку обставин, а саме у разі: незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці з використанням спеціальних технічних засобів.

Як встановлено: за поясненнями ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , за вивченими матеріалами справи, даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписом, направленням, письмовими поясненнями свідків та рапортів - протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №050013 від 07.12.2019 року складений про відмову водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості стосовного того, що ОСОБА_1 пропонувалось на місці зупинки транспортного засобу провести огляд інспектором поліції або уповноваженою особою відповідного органу МВС України із застосуванням технічних засобів, про що б він відмовився, внаслідок чого йому б було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, що лише в такому випадку інспектор поліції мав право скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які безпосередньо зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, взагалі підписалися під бланками пояснень, з яких вбачається про відмову гр. ОСОБА_1 «проїхати до найближчого медичного закладу (м. Торецька) для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння», тоді як фабула протоколу та звинувачення посадової особи, уповноваженої на складання протоколу, стосується відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, за вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами. Тобто в разі встановлення поліцейським підозри, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у поліцейського виникає імперативний обов`язок відсторонити вказаного водія від керування, чого, як свідчать пояснення причетних до обставин осіб та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не відбулось, у зв`язку із чим можливо ставити під сумнів саму «підозру у сп`янінні».

Тож нормативно-правове підґрунтя діяльності патрульної поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння становить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735МВС.

Саме ця Інструкція визначає процедуру (алгоритм) проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у зв`язку із чим не може суперечити останнім нормативно-правовим актам, а її вимоги є обов`язковими саме для поліцейських.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

ОСОБА_1 допитаний в судовому засіданні, заперечує керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 07.12.2019 року о 18-10 годині, на а/д Торецьк Костянтинівка, б/п 002 та й взагалі заперечує керування ним автомобілем «Тойота Камри», державний номерний знак НОМЕР_1 , його захисник Бєляєв В.О. вказує, на наявні порушення працівниками поліції процедури складання матеріалу справи про адміністративне правопорушення та на примусове проходження медичного огляду, факт чого знайшов своє підтвердження за результатами розгляду справи у судовому засіданні та свідчить про порушення встановленого законом порядку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а належні і допустимі докази перебування ОСОБА_1 під керуванням транспортного засобу взагалі відсутні. Пояснення дані ОСОБА_1 підтверджуються особистими поясненнями свідка ОСОБА_2 , допитаного безпосередньо в судовому засіданні, приведеного до присяги та попередженого про кримінальну відповідальність та не спростовані в суді жодними матеріалами справи, навіть відеозаписом з нагрудної камери. Інших даних про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи не міститься.

Факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та перебування його у стані алкогольного сп`яніння, згідно матеріалу, ґрунтується лише на показах свідків, ідентичні за своїм змістом, які відібрані працівниками поліції та які суд оцінює критично з точки зору їх достатності, як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки мають суттєві протиріччя і не узгоджуються з тими фактичними даними, які встановлені в судовому засіданні. При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia), згідно якого «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Викликані судом за клопотанням сторони захисту: поліцейський СРПП сержант ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не з`явилися, особою уповноваженою на складання протоколу їх явка забезпечена не була, тому суд позбавлений можливості, безпосередньо в судовому засіданні, відібрати від зазначених осіб особисті пояснення, привівши їх до присяги та попередивши про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову давання показань. Письмові пояснення свідків відібрані безпосередньо працівниками поліції не можуть бути беззаперечним доказом вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (Постанова ВС №560/751/17 від 27 червня 2019 року).

Крім того, в судовому засіданні, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження поза розумним сумнівом, а навпаки був спростований безпосередньо допитаним в судовому засіданні свідком ОСОБА_2 , покази якого суд оцінює в сукупності і бере їх до уваги, сприймаючи їх належним, достатнім та допустимим доказом.

Звертаючи увагу на відеозапис фіксації оформлення матеріалу, доданий до протоколу, судом встановлено процедура примусової вимоги до гр. ОСОБА_1 , проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також відсутність повного відеозапису фіксації обставин події, яка мала місце 07.12.2019 року о 18-10 годині, на а/д Торецьк Костянтинівка, б/п 002, а саме: з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення, суперечить вимогам діючого законодавства України та порушує права особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тож, як зазначалось раніше, зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані в протоколі обставини покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст.62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Донецький апеляційний суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Орчелота