КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/9293/20
Провадження № 33/824/4155/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Хрипун С.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 грн.

Відповідно до постанови, 24 липня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , по АДРЕСА_2 , заважав оформленню адміністративних матеріалів, у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою до перехожих та працівників поліції, чим порушив громадський порядок і спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Крім того, 24 липня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , по АДРЕСА_2 , заважав оформленню адміністративних матеріалів, висловлювався нецензурною лайкою, на вимогу поліцейського ст. сержанта поліції ОСОБА_2 припинити адміністративне правопорушення, не відреагував, при цьому висловлювався нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив принципи повноти, всебічності та об`єктивності під час розгляду справи, надавши перевагу одним доказам (поясненням свідків) перед іншими (пояснення ОСОБА_1 ), не перевіривши можливий факт фальсифікації таких пояснень свідків.

ОСОБА_1 вказує, що оскільки у справі проти нього немає інших доказів, то суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про наявність в його діях складів адміністративних правопорушень за ст.ст. 173, 185 КУпАП, ґрунтуючись лише на поясненнях свідків, які в судовому засідання не допитувались, що, як зазначає апелянт, відповідно до практики Верховного Суду, не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того апелянт звертає увагу на відсутність відеофіксації подій, які зазначені поліцейським у протоколах.

Також ОСОБА_1 зазначає, що долучені до матеріалів справи рапорти поліцейських є неналежними доказами.

Так із рапортів вбачається, що вони подаються на ім`я начальника Києво-Святошинського ВП Ткачука Андрія, однак рапорт до самого Ткачука А. так і не потрапив, про що свідчить відсутність будь-яких резолюцій останнього на самому рапорті.

Крім того ОСОБА_1 , посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20 травня 2020 року, справа № 524/5741/16-а, зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугували однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Також звертає увагу на те, що у протоколах відсутня інформація про те, що до них додані рапорти, що, на думку апелянта, може свідчити про фальсифікацію адміністративних матеріалів.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений завчасно та належним чином, будь-яких клопотань про відкладення чи про поважність причин неявки до суду не направляв, на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що долучені до матеріалів справи пояснення свідків та рапорти поліцейського є неналежними та недопустимими доказами.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків, відеозаписі, у тому числі тому, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші документи.

При цьому КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в письмових поясненнях свідків.

Так, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №208782 від 24 липня 2020 року, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №208783 від 24 липня 2020 року, пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та рапорти поліцейського Києво-Святошинського відділу поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 .

Вказані докази не містять розбіжностей та неточностей, відтак у допиті свідків не було потреби.

Крім того доказів, які б спростовували письмові показання свідків апелянтом не надано, відтак відсутні підстави вважати, що відомості викладені у них не відповідають дійсності.

Щодо долучених до матеріалів справи рапортів працівника поліції, то апеляційний суд зазначає, що вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст. 256 КУпАП, при цьому у вказаній нормі закону відсутня вимога про зазначення у протоколі долучених до нього матеріалів справи, зокрема рапорту працівника поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на позицію Верховного Суду зазначає, що самі по собі пояснення свідків та рапорт працівника поліції не можуть слугувати однозначними доказами винуватості особи.

Апеляційний суд зазначає, що в даному проваджені суд, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 дослідив не самі лише пояснення свідків чи лише рапорти поліцейського, а всі наявні в матеріалах докази у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи пояснення свідків та рапорти працівника поліції слід вважати належними та допустимими доказами у справі, оскільки ОСОБА_1 не було надано суду інших вагомих доказів, які б ставили під сумнів дані докази.

Посилання апелянта на відсутність відеозапису, як доказу, не може бути взято до уваги, оскільки відеозапис є одним із джерел доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, але не єдиним та обов`язковим джерелом доказів.

Крім того ОСОБА_1 до апеляційної скарги було долучено відеозапис події, який він особисто зафіксував на свій телефон.

Так із дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що під час складання працівниками поліції адміністративних матеріалів, які перебували в службовому автомобілі та в однострої, в громадському місці, ОСОБА_1 їм заважав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та на законні вимоги поліцейських припинити вказані дії ОСОБА_1 злісно ухилявся від виконання таких вимог.

Таким чином, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун