Провадження № 3/331/1406/2020
ЄУН №331/3458/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М, розглянувши матеріали, які надійшли з Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за протоколом серії ВАБ №279136 від 07.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працює реалізатором, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису протоколу серії ВАБ №279136 від 07.09.2020 року, 07.09.2020 року о 15-52 годині ОСОБА_1 , перебуваючи на роботі у м. Запоріжжя перехрестя вул. Жуковського та вул.. Дніпровська, у кіоску «Печкін Фуд» здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски, чим порушила п.1 абз. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року зі змінами, відповідальність за що передбачена ст.44-3 КУпАП.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст. 44-3 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 07.10.2020, 28.10.2020, 18.11.2020 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу зазначену у протоколі.

Крім того, відомості про час розгляду справи оприлюднені на офіційному сайті Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, який є загальнодоступним. При цьому, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в суді справи про адміністративне правопорушення стосовно неї. Так, ОСОБА_1 була обізнана щодо вищевказаної події, їй було повідомлено, у вчиненні якого адміністративного правопорушення їй висувається обвинувачення, тому, зважаючи на це, вона мала реальну можливість та нагоду хоча б поцікавитись про стан та перебіг справи щодо неї або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не виконує процесуального обов`язку щодо своєчасної явки до суду за викликом, не повідомляє про причини неявки, клопотань по відкладення розгляду справи із зазначенням причин неможливості розгляду справи не надає, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Відповідно до ст.44-3КУпАП адміністративне правопорушення полягає, зокрема, в порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною нормою і відсилає до правил та обмежень, що визначаються іншими нормативно-правовими актами, зокрема ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено,що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Згідно частини першої Постанови Кабінету міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», (із відповідними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 р. № 760) відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановляє: Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня 31 жовтня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до п.1 ч.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року на території України на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Правилами ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року,визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Таким чином, нормативно-правовими актами, чинним станом на 07 вересня 2020 року, був встановлений обов`язок перебувати у громадських будинках та спорудах із вдягнутими засобами індивідуального захисту. Зазначене обмеження не було дотримане ОСОБА_1 .

Відповідальність за вказане порушення на дату вчинення була передбачена статтею 44-3 КУпАП. Аналіз положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 року №1000-ІХ (далі Закон №1000-ІХ) свідчить про те, що відповідальність за перебування у громадських будинках і спорудах без засобів індивідуального захисту не скасована, тобто караність діяння, вчиненого ОСОБА_1 , не усунено.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- Протоколом серії ВАБ №2279136 від 07.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 порушила правила карантину людей, за що передбачена відповідальність ст. 44-3 КУпАП;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де вона вказала, що не дотрималась карантинних обмежень;

- фотознімками, згідно яких ОСОБА_1 під час здійснення своєї підприємницької діяльності була без належним чином вдягнутої захисної медичної маски.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У зв`язку із неявкою до суду особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, суд не має жодних доказів, що характеризують ОСОБА_1 , з цієї самої причини судом не встановлено наявність обставин, що пом`якшують вину.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення суд виходить із наступного.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 року №1000-ІХ (далі Закон №1000-ІХ) статтю 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення доповнено частиною другою такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно». Вказаний закон набрав чинності 21.11.2020 року.

Вказаним законом суттєво зменшена відповідальність за перебування без маски у громадських будинках і спорудах.

Згідно положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Таким чином, зважаючи на той факт, що на час розгляду справи судом, набрав сили нормативно-правовий акт, який пом`якшує відповідальність за перебування без засобів індивідуального захисту у громадських будинках і спорудах, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 , покарання у вигляді штрафу у розмірі, передбаченому на даний час частиною другою ст. 44-3 КУпАП у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сплаті у відповідності до ст. 40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у розмірі встановленому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року

Керуючись статтями 22, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (сто сімдесят) 00 коп. у дохід держави

Реквізити для сплати штрафу при накладенні адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху: Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081300; Рахунок: UA0008001; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок)

Реквізити для оплати судового збору: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)Номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Кольц Д.М.