ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року Провадження № 3/425/1241/20

Справа № 425/2962/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши в об`єднаному судовому провадженні, у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області, 02 листопада 2020 року, надійшли протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами. Зокрема: протокол серії ОБ № 201039 від 20 жовтня 2020 року; протокол серії БД № 293957 від 20 жовтня 2020 року.

Враховуючи клопотання ОСОБА_1 , з метою практичної реалізації положень частини 2 статті 36 КУпАП, розгляд вказаних справ про адміністративні правопорушення суд проводив в об`єднаному судовому провадженні.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейських, які склали протоколи відносно ОСОБА_1 полягала у тому, що ОСОБА_1 20 жовтня 2020 року о 00 годині 40 хвилин в м. Рубіжне Об`їзна 130503 ЛЕП 31/06 керував ТЗ OPEL VECTRA д.з.н. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат 2.02 проміле, тест № 501, чим порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху. А за це , передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП. Крім того, 20 жовтня 2020 року о 00 годині 40 хвилин в м. Рубіжне Об`їзна 130503, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ OPEL VECTRA д.з.н. НОМЕР_2 не вибрав безпечну швидкість під час зустрічного роз`їзду, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого трапилось зіткнення з іншим т.з. - ХТЗ 17221 д.з.н. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, такими діями він порушив вимоги пунктів 12.1, п.п. 13.3 Правил дорожнього руху. А за це передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 . Під час розгляду його справи судом, свою вину у вчиненні, зазначених у протоколах адміністративних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та просив врахувати те, що на його утриманні перебуває дружина та неповнолітні діти, на підтвердження цього надав докази, і що він постійного доходу не має, а дружина перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітна. При цьому справу просив розглянути без його участі.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, положеннями частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) серед іншого передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням.

При цьому суд враховує, що наведені положення кореспондують із підпунктом «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. А відповідно до пункту 2.5 цих Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд враховує, те, що наданими йому доказами: протоколом (а.с. 1), чеком драгера (а.с. 3), актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с. 4), поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 5), поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 6), рапортом (а.с. 7), аудіовідеозаписом події (а.с.11), а також повним визнанням вини ОСОБА_1 підтверджується, що 20 жовтня 2020 року о 00 годині 40 хвилин в м. Рубіжне Об`їзна 130503 ЛЕП 31/06 саме він дійсно керував ТЗ OPEL VECTRA д.з.н. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

А за таких обставин суд погоджується із тим, що 20 жовтня 2020 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, і саме він винний у його вчиненні.

Положеннями статті 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є адміністративним правопорушенням.

Пунктом 12.1. Правил дорожнього руху встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. А відповідно до пункту 13.3 цих правил, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Суд враховує, те, що наданими йому доказами: протоколом (а.с. 1), схемою місця події (а.с. 3), поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 4), поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5), аудіовідеозаписом події (а.с. 9), а також повним визнанням вини ОСОБА_1 підтверджується, що 20 жовтня 2020 року о 00 годині 40 хвилин в м. Рубіжне по об`їзна 130503, він керуючи ТЗ OPEL VECTRA д.з.н. НОМЕР_2 не вибрав безпечну швидкість руху, в межах дозволеної швидкості під час зустрічного роз`їзду, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого трапилось зіткнення з іншим т.з. - ХТЗ 17221 д.з.н. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

А за таких обставин суд погоджується із тим, що 20 жовтня 2020 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, і саме він винний у його вчиненні.

Обставин, які б виключали адміністративну відповідальність, а також обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_5 , судом не встановлено. А тому, він підлягає адміністративній відповідальності, на загальних підставах.

На виконання положень статті 33 КУпАП суд констатує, що за своїм характером, вчинені ОСОБА_6 адміністративні правопорушення, з огляду на їх об`єкт та наслідки, не є особливо тяжкими, але є небезпечними; суд має докази його віку, статі, місця проживання, доходу, наявність на його утриманні дружини, яка перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітна та двох малолітніх дітей.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП являє накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України складає 10200 гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті 124 КУпАП являє собою штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що, на підставі п.5 підр. 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України складає 340 гривень) або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до одного року.

Відповідно до статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш серйозним правопорушенням із вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. І вирушуючи питання про призначення покарання в межах цієї статті, суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 61 Конституції України гарантує кожному, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. А частина 1 статті 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

При цьому суд враховує, що надаючи тлумачення верховенству права Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року у справі №15-рп/2004 зазначив, що "Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність ... . Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим ... . Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (абзаци другий, третій підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Тож застосовуючи вказані норми Конституції України, як норми прямої дії і вищої юридичної сили суд вважає, що у цій справі необхідно застосувати принцип пропорційності юридичної відповідальності (тобто співмірності між вчиненим діянням людини та негативними наслідками, яких вона зазнає у зв`язку з вчиненим нею діянням, як покарання), як один з елементів верховенства права.

Така необхідність є для суду очевидною, у зв`язку із наступним.

Якщо у цій справі, призначити покарання виходячи з буквального тлумачення частини 1 статті 130 КУпАП, то це буде означати покласти на ОСОБА_5 (хоча він безперечно і винуватий у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень) надмірний тягар, який буде явно не співмірний за своїми наслідками із вчиненими ним діяннями. Позаяк тоді, ОСОБА_7 повинен буде одномоментно сплатити штраф у розмірі 10200 гривень та буде позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік. Але судом встановлено, що ОСОБА_7 не мав доходів (за інформацією ГУ ДПС у Луганській області) у період з 1 січня 2019 року по 30 вересня 2020 року. Хоча й інформації про те, що ОСОБА_7 є непрацездатним чи обмежено працездатним у суду не має. Крім того сам ОСОБА_7 вказував на те, що він знаходить роботу, але вона не має характеру постійної та такої, що дає йому фіксований і постійний дохід. До того ж, на його утриманні знаходиться дружина, яка перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітна та двоє малолітніх дітей, і ці обставини він підтвердив доказами.

Отже у такому випадку, якщо призначити йому штраф згідно санкції статті, то одномоментно ОСОБА_7 може втратити засоби до існування в принципі. Через, що виникає питання і щодо реальної можливості виконання покарання у виді штрафу, і щодо можливості продовження ним свого звичного укладу життя, хоча безперечно воно повинно зазнати змін у зв`язку із призначенням йому покарання. Але його призначення судом повинно здійснюватись виключно з однією метою: виправлення винуватої особи. Тобто суд, за таких обставин переконаний у тому, що повне і буквальне виконання положень частини 1 статті 130 КУпАП буде порушенням принципу верховенства права, тобто порушенням статті 8 Конституції України, у таких його аспектах як індивідуалізація та співмірність юридичної відповідальності людини.

А також на думку суду, у такому випадку може постати питання і про не передбачений відступ держави Україна від виконання нею положень статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в аспекті зобов`язання щодо недопущення застосування нелюдского, чи такого, що принижує гідність покарання.

І саме тому, на підставі статті 8 і 61 Конституції України, з урахуванням статті 23 КУпАП (якою визначена мета адміністративного стягнення) і статті 25 КУпАП, а також застосовуючи статтю 61 Конституції України, як норму прямої дії, яка гарантує будь-якій людині юридичну відповідальність індивідуального характеру (і на цій підставі не застосовуючи положення частини 2 статті 33 КУпАП в частині, що забороняє враховувати майновий стан людини при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), суд вважає за можливе врахувати майновий стан ОСОБА_5 і застосувати аналогію закону (зокрема кримінального, у частині застосування за частиною 4 статті 53 Кримінального кодексу України розстрочки при призначенні такого покарання, як штраф), і тому призначаючи покарання у виді штрафу у розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування на строк 1 рік, суд вважає за доцільне розстрочити виплату штрафу на 1 рік, на 12 рівних частин, з виплатою по 850 гривень кожною частиною.

До висновку про необхідність застосування розстрочки, суд дійшов через те, що сума штрафу, яку необхідно буде сплатити ОСОБА_8 складає 10200 гривень, а дохід, як вже було встановлено судом вище, у період з 1 січня 2019 року по 30 вересня 2020 року включно у нього відсутній (а мінімальний прожитковий мінімум працездатної особи у 2020 році в Україні до 01 липня 2020 року складає 2102 гривень на місяць), що вказує на реальну неможливість сплатити такий штраф одразу (навіть, якщо ОСОБА_7 має якісь заощадження і хтось допомагає йому матеріально). А на підставі частини 2 статті 308 КУпАП з порушника, при стягненні штрафу примусово, розмір буде вже подвійним.

При цьому, що важливо для суду, надання ОСОБА_8 розстрочки, з одного боку, буде сприяти реальному виконанню призначеного судом покарання, але з іншого - кожен місяць сплати штрафу, буде для нього, на думку суду, відчутним для того аби мета адміністративного стягнення була досягнута.

Разом з цим, відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. А тому, в силу положень частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з ОСОБА_5 слід стягнути 420 гривень 40 копійок у якості судового збору.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 124, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) винуватим у вчиненні ним: 20 жовтня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 20 жовтня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі абзацу 2 частини 1 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один (один) рік. Розстрочити сплату штрафу строком на 1 (один) рік. Штраф підлягає сплаті шляхом уплати 12 (дванадцяти) платежів в розмірі по 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень кожен, кожного календарного місяця до його закінчення, по одному платежу щомісячно, починаючи з грудня 2020 року і по листопад 2021 року включно.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок, на користь Держави Україна (стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження: 01601, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5; ідентифікаційний код: 26255795; реквізити для зарахування коштів: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 , Управлінню патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції.

Судовий збір має бути сплачений ОСОБА_1 на наступний робочий день, після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили, з урахуванням строків для сплати ОСОБА_1 судового збору.

Для недопущення звернення цієї постанови до примусового виконання, ОСОБА_1 слід надати до апарату Рубіжанського міського суду Луганської області документи, що підтвердять сплату ним судового збору у розмірі, за реквізитами та у строки, що передбачені цією постановою.

Суддя Д.С.Коваленко