Справа № 567/1166/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., з участю секретаря Клімович О.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Хмарук Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізична особа підприємець, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Острозького районного суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №747848 від 19.10.2020 р. ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП при наступних обставинах 19.10.2020 р. о 18 год. 00 хв. в м.Острог по вул.Г.Острозької, 2Г ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, не зупинив діяльність магазину «Юніор», чим порушив підпункт 3 пункту 15 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020р.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив свою провину та пояснив, що не допускав порушення правил щодо карантину людей, яке йому ставиться у провину. Зазначив, що він зареєстрований як фізична особа підприємець та здійснює господарську діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », пов`язану із роздрібною торгівлею непродовольчими товарами. 19.10.2020р. після 17 год. до нього у магазин зайшли працівники поліції та вказали, що у зв`язку з оголошеним карантином м.Острог віднесено до «червоної зони» та йому не можна здійснювати торгівельну діяльність. З даного приводу він перетелефонував на гарячу лінію Острозької міської ради, де йому повідомили, що він має право працювати. ОСОБА_1 вказав, що у момент, коли зайшли працівники поліції у магазині нікого з відвідувачів не було.

В поданому до суду клопотанні ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити, обгрунтовуючи тим, що він не являється суб`єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері культури, як це передбачено підпунктом 3 пункту 15 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020р. Також вказував на те, що згідно рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (протокол № 37 від 15.10.2020р.) суб`єкт господарювання, який провадить діяльність у сфері торговельного обслуговування населення, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення мав право здійснювати таку діяльність, а тому в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Хмарук Ю.М. підтримала клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, та надала пояснення аналогічні до обставин, викладених у такому клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність суб`єктивних та об`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність складу адміністративного правопорушення визнається КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП має бланкетний (відсилочний) характер, тобто дана норма не містить чітких правил поведінки, а для розкриття їх змісту відсилає до інших законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, якими передбачено конкретні правила щодо карантину людей.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення підпункту 3 пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 р.

Згідно вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 р. (з урахуванням внесених змін) на усій території України установлено з 01 серпня 2020 р. по 31 грудня 2020 р. карантин.

Та відповідно до підпункту 3 пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 р. (в редакції, яка діяла станом на дату складання протоколу 19.10.2020р.), порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 , на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки, застосовуються за рішенням Державної комісії з питань техногенно-еклогічної безпеки та надзвичайних ситуацій визначені цим пунктом обмеження (одне, декілька або усі), згідно з якими, зокрема, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері культури, крім відвідувачів «автоконцертів».

Судом встановлено, що суть порушення, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, стосується порушення правила щодо карантину людей в частині здійснення торговельної діяльності, однак норма підзаконного нормативно-правового акту порушення якої на думку особи, яка складала протокол, допустив ОСОБА_1 , передбачала заборону за інший характер діянь за приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері культури, крім відвідувачів «автоконцертів».

З досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець та здійснює наступні види господарської діяльності : 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 16.29 виробництво інших виробів з деревини, виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 43.32 установлення столярних виробів; 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААА №9219318, свідоцтвом платника єдиного податку серія Б № 596928, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

При цьому, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява № 926/08), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу. Та відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення за ст.44-3 КУпАП протоколи мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Разом з тим, як встановлено судом, працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП, вказаних вище вимог закону в повній мірі виконано не було, не наведено достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення в частині порушення правил щодо карантину людей, зокрема приймання ним відвідувачів та здійснення ним господарської діяльності у сфері культури. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В матеріалах справи на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, міститься протокол про адміністративне правопорушення, та в ході судового розгляду не було здобуто достатніх та переконливих доказів на підтвердження обставин, наведених у такому протоколі. Письмові пояснення осіб, вказаних як поняті у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі в матеріалах справи відсутні, та з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в якому здійснює діяльність ОСОБА_1 ) будь-які відвідувачі були відсутні.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 карантинних правил, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.247, 251, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.