Справа № 161/2025/20
Провадження № 3/161/1025/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 26 лютого 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Солодухи В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: ГУНП у Волинській області інспектор ВІОС УКЗ ГУНП капітан поліції,паспорт серії НОМЕР_1 ,-

- за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцького РВП Луцького ВП ГКНП України у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228265 від 05 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , 04 лютого 2020 року о 20 годині 40 хвилин в селі Зміїнець Луцького району по вул. Луцькій в темну пору доби на освітленій ділянці автодороги, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, яка склалася під час руху, внаслідок чого виїхав на узбіччя, де не впорався з керуванням та допустив зіткнення з опорою ліхтаря вуличного освітлення. В результаті ДТП автомобіль та опора ліхтаря зазнали механічних ушкоджень.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що допустив зіткнення з опорою ліхтаря, оскільки уникав зіткнення з пішоходами, які раптово вибігли на дорогу.

Захисник ОСОБА_1 - Солодуха В.А., в судовому засіданні вказував, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП. Просив закрити провадження в справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, показання свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ч.1ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до положень ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Пунктом 2.14«е» Правил дорожнього руху України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено право водія відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. У означеному випадку водій не зобов`язаний дотримуватися законодавчих норм у сфері дорожнього руху, оскільки на нього здійснюється вплив непереборної сили або в нього відсутні (вичерпані) інші засоби запобігання власній загибелі чи каліцтву сторонніх громадян.

Відсутність інших засобів запобігання власній загибелі чи каліцтву сторонніх громадян означає те, що у водія в обстановці, яка склалася, відсутня реальна можливість запобігти власну загибель чи каліцтво сторонніх осіб без вчинення порушень правил безпеки руху та експлуатації транспортного засобу.

В ході розгляду справи, свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він також є водієм та, керуючи транспортним засобом, спостерігав обставини ДТП, яка розглядається судом. Вказав, що він бачив, як автомобіль оминав людей, які вибігли на дорогу, внаслідок чого допустив зіткнення зі стовпом. Зупинившись, він підійшов до водія цього автомобіля, запитав про його самопочуття, оскільки працює лікарем.

Свідок ОСОБА_4 надав показання про те, що він стояв на зупинці і бачив як люди перебігали дорогу, в зв`язку з чим автомобіль почав їх обминати та з`їхав на узбіччя. Тоді він підійшов до водія, розмовляв з ним та залишив свій номер телефону на випадок необхідності підтвердження обставин ДТП.

Встановлені судом обставини дорожньо-транспортної пригоди дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 , допустивши зіткнення з опорою ліхтаря вуличного освітлення, відвернув більш значну шкоду, яка могла б настати внаслідок наїзду на пішоходів, які раптово вибігли на дорогу, створивши аварійну ситуацію на дорозі. У даному випадку дії водія були здійснені у стані крайньої необхідності, оскільки наслідки, що настали, є менш тяжкими ніж ті, що могли настати.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк