Справа № 467/1128/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3

уповноваженої особи, що склала протоколи, Спасенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, одруженого, працюючого різноробочим в ПрАТ «Оберіг», має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, -

за ч.4 ст. 130, ст.124, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 19 жовтня 2020 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21043, д.р.н. НОМЕР_1 , поблизу будинку №19, розташованого по вул. 4 й Степовій в с. Семенівка Арбузинського району, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху, здійснивши зіткнення з великою рогатою худобою (телям), яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого тварина зазнала травм.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1 та 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 29 жовтня 2020 року о 18 год. 00 хв. по вул. 4 - та Степова, 19 в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_1 вживав алкоголь після вказаної дорожньо - транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Тим самим порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оцінюючи усі докази, як кожен окремо, так і їх сукупність, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом і ураховуючи положення ст. 251 КУпАП щодо доказів, а так само, установивши обставини, які регламентовані ст. 280 цього ж Кодексу, як то, ті, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив відображені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини щодо часу, місця і способу вчинення інкримінованих йому правопорушень, у тому числі й наслідків, що настали, та пояснив, що вій дійсно їхав на своєму автомобілі у вказані у протоколі час і місці зі швидкістю приблизно 20 25 км/год. У цей час потерпілий переганяв своїх корів по дорозі, відпустивши ланцюг, а тому як тільки він завершив маневр повороту, належне потерпілому теля вискочило на машину, внаслідок чого мало місце зіткнення із ним.

Автомобіль механічних пошкоджень, при цьому, не зазнав, однак, теля пошкодило ногу і область голови біля рогу.

Стосовно правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, то ОСОБА_1 вказав, що він дійсно вживав алкогольні напої відразу після дорожньо транспортної пригоди з метою зняти отриманий стрес.

Від проходження огляду на стан сп`яніння, який запропонували поліцейські, він відмовся, так як в цьому не було сенсу. Адже він дійсно вживав алкоголь відразу після ДТП і до приїзду поліцейських.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи допитаними в суді у порядку ст. 269 КУпАП, кожен окремо, пояснили слідуюче.

Так, потерпілий ОСОБА_2 вказав, що близько 17 години вечора, коли надворі було ще видно, він переганяв корову і теля з пасовища додому з лівої сторони проїзної частини вулиці Степової в с. Семенівка. Коли вони вже заходили до хвіртки, то в цей час ОСОБА_1 , рухаючись на своєму автомобілі на великій швидкості, збив теля. При цьому, корова встигла зайти в хвіртку, а теля ні.

Він дійсно не тримав корову і теля, відпустивши цепок, оскільки вони вже почали заходити до хвіртки на подвір`я.

Він зупинив ОСОБА_1 , однак, той був в стані сильного алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_5 отримало перелам ноги і пошкодження голови.

Потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що вона в цей час поралась по господарству на подвір`ї, коли почула, що на великій швидкості їде автомобіль.

Коли вийшла поживитись, що сталось, то побачила, що теля лежить на землі, а автомобілем керував ОСОБА_1 .

Потерпіла додала, що наразі теля не може ходити, ветлікар не знає чи воно одужає, а хворе теля ніхто не купить.

ОСОБА_1 про відшкодування спричиненої шкоди до неї не звертався.

Уповноважена особа, що склала протоколи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_6 підтвердив дійсність відображених ним обставин і просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 ч.4 КУпАП.

Тож, за таких обставин, у ракурсі вимог ст. 280 КУпАП, суд, виходив із наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями,) (далі - ПДР України).

Зокрема, згідно п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За вимогами п. 12.1 та 12.3 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Та в ході розгляду справи підтвердився факт порушення ОСОБА_1 наведених вище вимог ПДР України, внаслідок чого настали наслідки, передбачені ст. 124 КУпАП у виді пошкодження майна.

Зокрема, згідно ч.1 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд установив причинно наслідковий зв`язок між порушенням п. 2.3 «б», 12.1 та 12.3 ПДР України і наслідками, що настали.

Доводи ж особи, що притягається до адміністративної відповідальності, стосовно того, що тварина зненацька вискочила на автомобіль під час його руху, належить відхилити, оскільки вони спростовані поясненнями потерпілого, які, у свою чергу, узгоджуються з іншими матеріалами справи, як то, протоколом про адміністративне правопорушення.

Тому у цій частині пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд сприймає як обраний нею спосіб захисту від «висунутого звинувачення».

Зокрема, суд ураховує, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, складався в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, втім, ніяких зауважень подібного характеру під час фіксації ДТП ця особа стосовно раптового вибігу тварини на проїзну частину не засвідчила, ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в письмових поясненнях від 19 жовтня 2020 року.

У той час, як порушень вимог п.п. 7.1 7.8 ПДР України у діях потерпілого ОСОБА_2 , як погонича тварин за конкретної ситуації, суд не установив.

Такі висновки суду випливають із аналізу сукупності досліджених ним доказів, як то, протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №117049 від 10 жовтня 2020 року, як доказу стосовно часу, місця, способу, відомостей про учасників пригоди і наслідків, що настали внаслідок порушення зазначених у ньому положень ПДР України, зокрема, у виді отримання твариною травм, наявність яких, крім цього, підтверджується й поясненнями потерпілих та доданими до протоколу фотозображеннями разом із схемою ДТП, яка підписана учасниками без зауважень.

Отже, суд констатує доведеність «поза розумним сумнівом» факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки доведено винуватість останнього у його вчиненні і дійсність усіх ознак його складу.

Стосовно правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, то суд ураховує те, що згідно вимог п. 2.10 «є» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Однак, цього у даному випадку не сталось, що підтверджується самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, даними протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №117051 від 19 жовтня 2020 року щодо часу, місця, способу учиненого правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

А так само й даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, із якого слідує, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте, він відмовився від цього.

В судовому ж засідання ОСОБА_1 визнав, що дійсно відразу після ДТП, що мала місце цього ж дня, і до приїзду поліцейських він вживав алкогольні напої, а тому проходити огляд на стан сп`яніння не було сенсу.

Ці пояснення також кореспондуються й з письмовими поясненням ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року, що додані до протоколу.

Проте, від повільність за ч.4 ст. 130 КУпАП настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, суд констатує доведеність «поза розумним сумнівом» факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки доведено винуватість останнього у його вчиненні і дійсність усіх ознак його складу.

При цьому, комплекс доказів, що надані суду, як і кожен окремо, зібрано уповноваженою особою із дотримання закону, у той час як доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не виявив.

Водночас, усі без винятку докази у цій справі є належними, так як вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, та інших обставин, які мають значення для правильного її вирішення, а так само і достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки він, як учасник дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження тварини, а також вживав алкоголь, як водій транспортного засобу, після дорожньо транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд, окрім іншого, ураховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, як то, характер кожного із вчинених правопорушень і їх кількість, зокрема, підвищений ступінь їх суспільної небезпеки, конкретні обставини їх учинення, зокрема, що внаслідок порушення ПДР України з боку ОСОБА_1 тварині спричинено травми, особу порушника, який, працевлаштований, одружений, має неповнолітніх дітей, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, як то, прямий умисел на учинення кожного із інкримінованих правопорушень, та не убачає, в розумінні ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення згідно санкцій ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 у виді штрафу із позбавлення права керування транспортними засобами, які за своїм видом і розміром будуть справедливими, відповідатимуть характеру вчинених правопорушень, особі порушника та ступеню його вини, необхідними і достатніми для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Але за наявності передумов, визначених ч.2 ст. 36 КУпАП, у цій справі суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення згідно правил ч.1,2 ст. 36 цього ж Кодексу, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених, якою у цьому випадку, є санкція ч.4 ст. 130 КУпАП з огляду на розмір штрафу, що нею установлений, у порівнянні із санкцією ст. 124 КУпАП.

За цих же обставин провадження у справах відносно ОСОБА_1 слід об`єднати в одне провадження.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, за умови накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із нього належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить 420,40 коп. ( ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33-35, 36, 221, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Справи про адміністративні правопорушення № 467/1128/20 та №467/1129/20 об`єднати в одну з єдиним унікальним номером - №467/1128/20.

Судові провадження №3/467/417/20 та №3/467/418/20 об`єднати в одне провадження під №3/467/417/20.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя І.В. Явіца