Провадження № 3/127/7192/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 355308 від 07.09.2020 року, того ж дня о 12 год. в м. Вінниця, по вул. Пирогова, 109 В водій ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN AF державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря нарколога.

Розгляд справи, неодноразово було відкладено.

Від ОСОБА_1 та його захисника на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких вони вбачають відсутність причин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження по справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

У поясненнях за зазначено про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, який був припаркований, а водій ОСОБА_1 знаходився на вулиці поруч з автомобілем. Від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, а поліцейські склали протокол після надання згоди пройти огляд на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, автомобіль в русі не перебував, а водій перебував поблизу автомобіля.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, інакше протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» за принципом «плодів отруєного дерева».

В матеріалах справи не міститься доказів про те, що автомобіль Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції.

У рішенні Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 зазначено про те, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Тобто, автомобіль мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли такий засіб рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Чинне законодавство, зокрема й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, поліцейськими не доведено того факту, що саме водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Leaf, д.н.з НОМЕР_2 . Також у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту порушення водієм правил дорожнього руху, що стали причиною зупинки» транспортного засобу, а також будь-які відомості (фактичні дані) про те, що автомобіль перебував у русі.

Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, тому що йому не пропонувалося поліцейськими пройти огляд на місці зупинки ТЗ.

Так, у протоколі ОСОБА_1 не зазначав, що відмовляється від проходження саме огляду на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Суд звертає увагу і на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб особа має пройти на вимогу поліцейського.

Суть порушення сформульована наступним чином: « ОСОБА_1 07.09.2020 о 12:00 год. по вул. Пирогова, 109В керував транспортним засобом «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на промені світла, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в лікаря-нарколога. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.».

У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, з двох частин: 1) керував ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження медичного огляду. Тобто залишається незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходженні огляду на стан сп`яніння.

В протоколі не сформульовано, який саме огляд особа має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), а відтак особа не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи з відмовляється). Неправильне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист.

Згідно cm. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Проте протокол цим вимогам не відповідає.

Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як було зазначено вище, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

Відповідно до Інструкції (п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до чинного законодавства України.

У протоколі серії ДПР18 №355308 від 07.09.2020 року, не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду.

У матеріалах справи такий акт відсутній, що спростовує твердження поліцейських про те, що водієві ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими.

Крім того, відповідно до п.4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року) огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Тобто, при зазначені такого формулювання, у протоколі серії ДПР18 №355308 від 07.09.2020 року, як: «зіниці очей не реагують на промінь світла», поліцейський повинен був здійснити огляд особи спеціальними технічними засобами, зокрема ліхтариком, та внести результат такого огляду до акту огляду на стан сп`яніння. Отже, враховуючи час доби, визначити реагують зіниці очей (чи не реагують) на світло, без використання спеціальних технічних засобів (у даному випадку ліхтарика) неможливо. Враховуючи той факт, що акт огляду на стан сп`яніння складений не був і не долучений до матеріалів справи, є всі підстави стверджувати, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту cm. 266 КУпАП слідує, що проведенню огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я має передувати проведення такого огляду на місці.

Слід звернути увагу на вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП, за якою огляд водія на стан сп`яніння, в т.ч. й наркотичного чи іншого, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, тобто саме на місці зупинки, лише після чого, за наявності відповідних правових підстав, огляд може бути проведений у відповідному закладі охорони здоров`я після направлення водія для такого огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Проте згідно з п. 12 Розділу II Інструкції МВС № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що суперечить ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відтак, проведення (вимога) огляду водія (судноводія) на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським є безумовною підставою для проведення такого огляду в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із чим він має бути проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими, а тому твердження, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку є необґрунтованим.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що означає порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакиії і проведення такого огляду (затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Положеннями пункту 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Положеннями пункту 8 затверджено форму такого направлення.

У матеріалах справи таке направлення відсутнє, що означає те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Також суд звертає увагу на те, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Протокол серії ДПР18 №355308 від 07.09.2020 року було складено без участі свідків, що є порушенням п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алко-, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП, яка наголошує про конкретний порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алко-, наркотичного сп`яніння, яка дослівно вказує на наступне: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків».

Також з цього питання існує судова практика стосовно закриття провадження у справах за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у разі порушення вимог ст. 266 КУпАП. У постанові судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області, у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 05.09.2016 року №349/657/16-п йдеться про наступне: «огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакиії, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним»

Практика ЄСПЛ та стандарти доказування.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598103 від 21.07.2011 року (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими Нормативно-правовими актами органів, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, в даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року №1408/27853.

Згідно із ст.7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно вимогами ст.280 КУпАП, судом повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При розгляді справи судом встановлено і те, що в порушення законодавства, працівниками УПП у Вінницькій області, було винесено низку протоколів за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , які були спростовані в судових засіданнях, а провадження в справах було закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульоване ст. 247 КУпАП. Положення цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись: ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 130, 247, 266, 268, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя