Провадження №3/521/7481/20

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Шудра Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 вересня 2020 року об 03 годинні 50 хвилин в м. Одесі по вул. Космонавтів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chery Eastar», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення ДП18 №083837 від 03 вересня 2020 року, в яких просив провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення, посилаючись на таке.

В протоколі вказується, що у ОСОБА_3 були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: «запах алкоголю з порожнього роту, порушення координації рухів, порушення мови». ОСОБА_1 стверджує, що він не вживав алкоголь та ніяких ознак сп`яніння на час зупинки у нього не було. Вказане підтверджується відеозаписом, наданим разом з протоколом, з якого вбачається, що будь які «порушення координації рухів, порушення мови» в поведінки ОСОБА_1 відсутні. Тобто зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані в протоколі відсутні.

ОСОБА_1 поясняє, що він не був попереджений про те, що Протокол складається за фактом порушення, про яке повідомив йому інспектор поліції, а саме: «....при свидетелях и понятых мы выпишем на месте протокол по п.2.5 Правил о том, что мы подозреваем что вы употребляли и при этом управляли транспортным средством». Вказане підтверджується відеозаписом, на якому інспектор роз`яснює ОСОБА_1 суть порушення з приводу якого буде складений протокол (Другий епізод, починаючи з 4:10:35 (з 01:00 по 01:15 запису), Перший епізод, починаючи з 04:00:15).

Інспектор взагалі не пояснив які саме ознаки алкогольного сп`яніння він побачив у ОСОБА_1 . Це видно також з відеозапису, на якому інспектор поліції повідомляє ОСОБА_1 , що у інспектора «есть подозрение, что ОСОБА_1 употреблял спиртные напитки» (Перший епізод відео, 04:00:00, 18 Які саме ознаки алкогольного сп`яніння встановив інспектор поліції було невідомо до того часу поки ОСОБА_1 не отримав вже складений протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, при складені протоколу, інспектор поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом, на якому відсутнє таке роз`яснення.

Таким чином, інспектор поліції: - ввів в оману ОСОБА_1 стосовно суті правопорушення, за фактом якого складається протокол, роз`яснив, що буде складатися протокол про адміністративне правопорушення за фактом управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при цьому склавши протокол за фактом відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння; - не повідомив, які саме ознаки алкогольного сп`яніння встановлені інспектором та є підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, перелік яких встановлений п. З ч. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що стало підставою для відмови в проходженні огляду; - при складені протоколу, інспектор поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом, на якому відсутнє таке роз`яснення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Як вбачається з відеозапису, жодної з перерахованих ознак у ОСОБА_1 не має. Сам інспектор не повідомив, які саме ознаки алкогольного сп`яніння на його думку наявні у ОСОБА_1 . Тобто підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у інспектора не було, тому відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду була цілком законна.

Також, в показаннях свідків відсутні свідчення про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, що також свідчить про їх відсутність та безпідставність вимоги інспектора поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зі слів ОСОБА_1 , особи, які були залучені в якості свідків, були водіями транспортних засобів, зупинених інспекторами за порушення ПДР 03.09.2020 р. в період з 04:00:44 до 04:09:35, між першим та другим епізодами відео (запис цього інспекторами не надана та відсутня в матеріалах справи). Тобто інспектора мали вплив на цих свідків. Вважає, що свідки, які надали свої пояснення, можуть також дати свідчення, які підтверджують відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Також звернув увагу, що пояснення свідків були написані самими інспекторами, а свідки лише підписали те, що виклали інспектора. Тобто свідчення були написані інспекторами у тому вигляді, в якому були зацікавлені саме вони та не можуть бути доказом, що підтверджує вину ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення.

Пояснення свідків без допиту їх у судовому засіданні не можуть братися до уваги як допустимі докази. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. У Постанові ВСУ по справі № 560/751/17 (п. 32) викладена аналогічна позиція. Тому на підтвердження факту відмови від проходження огляду свідки мають бути допитані у судовому засіданні.

Тому, для встановлення всіх обставин справи, необхідно свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викликати до суду для дачі пояснень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав, але підтвердив, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно наданої до матеріалів справи відеофіксації вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Після цього на питання поліцейського, чи вживав він алкоголь і скільки надав фактично позитивну відповідь: на питання співробітника поліції «Навіщо сідати в такому стані за кермо ?» надана відповідь ОСОБА_1 «Согласен с тобой. Я не прав».

Таким чином, ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однією з підстав притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Суд оцінює докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, та вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеофіксацією, а також іншими матеріалами справи.

Суд приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого проступку, а також обставину, що пом`якшує відповідальність: те, що він вперше скоїв правопорушення, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, а тому накладає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,0 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,0 гривень (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 гривень (чотириста двадцять грн. сорок коп.).

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий Гуревський В.К.