Справа № 693/809/20
Провадження № 3/693/363/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

02.11.2020 Суддя Жашківського районного суду Черкаської області Коцюбинська Ю.Д. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2020 року, ОСОБА_1 маючи на вихованні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежно виховує свою доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що остання проживає з батьком та не має батьківського належного виховання.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомлена.

Об`єктом правопорушення передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх; об`єктивна сторона полягає в: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

За приписом ч. 2 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Як встановлено частинами 1, 2 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

В свою чергу, частинами 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Отже, ОСОБА_1 самостійно визначили місце проживання своїх малолітніх дітей, що повністю узгоджується з приписами Сімейного кодексу України.

Жодних посилань на те, що таке визначення місця проживання спричиняє шкоду інтересам дітей протокол не містить. Також в протоколі відсутні відомості, що мати ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки.

Статтею 32 Конституції України гарантовано, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості, що саме слугувало підставою для втручання працівника поліції в сімейні стосунки та складання протоколу.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачяться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, так як відсутні складові інкримінованого правопорушнику проступку об`єктивна та суб`єктивна сторона, яка виражається в умисному ухиленні особи від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 247 ч. 1, 184 ч.1, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю. Д. Коцюбинська