ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4444/20
провадження № 3/753/2373/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю прокурора Довбищук Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з військової прокуратури Дарницького гарнізону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , слюсар групи ремонту бронетанкового озброєння і техніки ремонтного відділення, прапорщик, водій за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 проходить військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 на посаді слюсаря групи ремонту бронетанкового озброєння і техніки ремонтного відділення з 06.08.2019.

Встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.

Згідно зі статтею 130 Статуту внутрішньої' служби Збройних Сил України внутрішній порядок досягається, зокрема: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня.

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно розпорядку дня., яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Натомість солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у самовільному залишенні військової частин НОМЕР_1 .

02.03.2020 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 на підставі направлення №423 від 28.02.2020 вибув з військової частини НОМЕР_1 до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» за адресою: АДРЕСА_4 для проходження військово-лікарської комісії на предмет визначення придатності до проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до запису у книзі звільнених відділу механізації та перевезень солдата ОСОБА_1 було звільнено за межі військової частини до 18:00 год. 02.03.2020. Однак у визначений час до військової частини не прибув, проводив час на свій розсуд.

Близько 23:00 год. 03.03.2020 в результаті проведення пошукових заходів службовими особами військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 було затримано за адресою: АДРЕСА_5 та доставлено до військової частини. Таким чином, солдат ОСОБА_1 не з`явився вчасно без поважних причин на службу після звільнення з військової частини та був незаконно відсутнім протягом доби.

Солдат ОСОБА_1 в своєму поясненні зазначив, що 02.03.2020 на підставі направлення з медичної частини вибув до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь. після закінчення огляду вирішив поїхати додому, проте вдома нікого не було і він пішов до свого товариша, який живе поруч, з яким провів час на власний розсуд. В подальшому був затриманий працівниками військової частини та доставлений до військової частини.

Жодних підтверджуючих документів щодо поважності відсутності на службі не надав, командування військової частини та свого безпосереднього начальника не повідомляв.

Таким чином у період з 02.03.2020 по 03.03.2020 солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби без поважних причин, в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому, пояснив що він дійсно 03.03.2020 був зі своїм другом та не прибув службу без поважних причин, у зв`язку із особистими обставинами.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц зазначив, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду), що підвищує його суспільну небезпеку.

Таким чином, будучи солдатом строкової військової служби ОСОБА_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16, 49, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», нехтуючи своїми функціональними обов`язками, вчинив діяння в умовах особливого періоду, що виразилось у самовільному залишенні місця служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

На підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38 ч.3 ст.172-15, 221, 247, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 (сім) діб.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дарницького районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: