Провадження № 3/161/4987/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

16.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу терміном на 5 місяців, мотивуючи її тим, що розмір його доходів, які становлять близько 6000 грн. на місяць, утруднюють сплату штрафу.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Суд, вивчивши заяву про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, приходить до наступного.

Оскільки положення КУпАП не регулюють порядок розстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії права, яке регулює схоже за своїм змістом питання відстрочка виконання постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КпАП України, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Так, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, здійснюється в порядку визначеному ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, зазначені ним у заяві про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що постанова про накладення адміністративного стягнення має бути реалізована у стислі строки інакше буде втрачена оперативність у застосуванні заходів адміністративного впливу, що, без сумніву, відобразиться на ефективності, зменшенні виховного та попереджувального значення у боротьбі з адміністративними правопорушеннями.

У зв`язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що об"єктивних підстав для розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення немає, а тому заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 301, 304 КпАП України, ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити .

Постанова остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська