Провадження № 3/679/692/2020
Справа № 679/1344/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., за участі захисника адвоката Волкова С.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », паспорт серії НОМЕР_1 виданий Білогірським РВ від 14 листопада 2007 року, проживаючої на АДРЕСА_1 , за ст. ст. 44-3, 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692970 від 09 жовтня 2020 року, 01 жовтня 2020 року приблизно о 00 годині 09 хвилин в м. Нетішин на просп. Незалежності, 1, поблизу входу в кафе «Лель» ОСОБА_1 шляхом застосування фізичного насильства, зіштовхнула зі сходів ОСОБА_2 від чого остання отримала тілесні ушкодження, вчинивши такими своїми діями дрібне хуліганство.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692971 від 09 жовтня 2020 року, 01 жовтня 2020 року приблизно о 00 годині 09 хвилин в м. Нетішин на просп. Незалежності. ОСОБА_1 не припинила роботу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до 00 год.00 хв., чим порушила заборони встановлені пп.3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у інкримінованих їй адміністративних правопорушеннях не визнала. Остання заперечила те що вона 01 жовтня 2020 року приблизно о 00 годині 09 хвилин поблизу входу в кафе «Лель» шляхом застосування фізичного насильства, зіштовхнула зі сходів ОСОБА_2 від чого остання отримала тілесні ушкодження. При цьому звернула увагу, що ОСОБА_2 могла отримати тілесні ушкодження, якщо такі були, від падіння в середині кафе, на підтвердження чого нею було до суду надано відеозапис на якому таке падіння було зафіксовано. .

Щодо того, що їй інкримінують порушення заборон встановлених пп.3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, то зазначила, що вона такі не порушувала. При цьому остання пояснила, що 01 жовтня 2020 року вона о 23 годині 40 хвилин, як власник закладу «Лель», попередила відвідувачів такого, що закриває заклад, оскільки встановлені карантинні обмеження щодо часу роботи закладу, а саме заклад працює до 00 годин. Однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не хотіли залишати заклад, при цьому остання виражалась в її сторону нецензурною лайкою. Тоді вона приблизно о 00 годин вимкнула в кафе світло та «вивела» тримаючи за одяг ОСОБА_3 з закладу. Після чого ОСОБА_2 своїми діями перешкоджала зачинити двері закладу.

Захисник - адвокат Волков С.В. до суду подав клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 44-3 та 173 КУпАП, яке підтримав у судовому засіданні. В обґрунтування такого зазначив що, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692971 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 ставлять у вину, що вона, як фізична особа-підприємець, 01 жовтня 2020 року близько 00 годині 09 хвилин не припинила роботу кафе «Лель» о 00 годині, чим порушила заборони встановлені пп.3 п. 12 постанови КМУ від 22 липня 2020 року №641. Саме такі її дії поліцейські розцінюють, як такі, що мають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44- 3 КУпАП.

Проте, викладені у протоколі обставини, на його переконання, не підтверджуються належними та допустимими доказами, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Зокрема з метою підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні саме нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення органом, який здійснював складення адміністративних матеріалів надано до суду: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692971 від 09 жовтня 2020 року, рапорт начальника СРПП Нетішинського ВП Меліщука М.М. від 01 жовтня 2020 року, пояснення ОСОБА_2 від 01 жовтня 2020 року та від 08 жовтня 2020 року, пояснення ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року, пояснення ОСОБА_3 від 08 жовтня 2020 року та пояснення ОСОБА_1 від 09 жовтня 2020 року.

У клопотанні захисник зазначає, що згідно рапорту начальника СРПП Нетішинського ВП Меліщука М.М. від 01 жовтня 2020року, того ж дня о 00 годині 10 хвилин на службу «102» надійшло повідомлення (дзвінок) ОСОБА_3 про те, що поблизу кафе «Лель» невідомою жінкою завдано тілесних ушкоджень для ОСОБА_2 . З цього ж рапорту вбачається, що працівники Нетішинського відділення поліції прибули на місце події о 00 год 14 хвилин, тобто, на його думку, працівники поліції фізично не могли зафіксувати того, чи працювало кафе «Лель» о 00 годині 09 хвилин.

При цьому, у своїх поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стверджують, що кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » нібито припинило свою роботу після дзвінка ОСОБА_3 до поліції на службу «102», який згідно рапорту було здійснено о 00 годині 10 хвилин, за такою логікою кафе припинило свою роботу після 00 годин 10 хвилин, а не о 00 годині 09 хвилин як це стверджується у протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, зазначає захисник у клопотанні, згідно системного аналізу письмових пояснень ОСОБА_2 від 01 жовтня 2020 року та пояснень ОСОБА_1 від 09 жовтня 2020 року конфлікт між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відбувся саме через попередження, яке зробила остання для відвідувачів закладу про необхідність покинути заклад до 00:голини 00 хвилин, яке мало місце о 23 годині 45 хвилин 30 вересня 2020 року, дане також підтверджується відеозаписом (файл відеозапису 2_01_R_00).

Поряд з цим, захисник у клопотанні зауважує, що з пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року та пояснень ОСОБА_1 від 09 жовтня 2020 року вбачається, що на повідомлення ОСОБА_1 про те, що заклад закривається о 00 годині 00 хвилин та необхідність до вказаного часу покинути заклад, відвідувачі кафе, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відреагували негативно, оскільки вважали, що мають право знаходиться в кафе допоки недоїдять/недоп`ють все ними замовлене в даному кафе, відповідно останні добровільно не покинули заклад о 00 годині 00 хвилин.

Водночас кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » припинив свою роботу о 00 годин 00 хвилин, що зафіксовано на відеозаписі 1_01_R_00. Про те, що заклад припинив свою роботу та вхідні двері були замкненні свідчить і те, що відвідувачка ОСОБА_5 о 00 годині 07 хвилин пішла до вхідних дверей і працівниця кафе ОСОБА_6 пішла за нею аби їх відчинити.

Тому ОСОБА_1 з метою припинення її відвідувачами порушення закону, після тривалої суперечки о 00 голині 10 хвилин «вивела» за руку із кафе ОСОБА_3 , а після, о 00 години 13 год хвилин «вивела» за руку із кафе ОСОБА_2 , що підтверджується записом із камер відеоспостереження (файлу відеозапису 1_01_R_00).

Також звернув увагу захисник у клопотанні на те, що годинник на камері відео спостереження поспішає орієнтовно на 5 хвилин, що узгоджується із іншими матеріалами справи, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та рапортом поліцейських у яких зафіксовано і час виклику поліції і обставини які цьому передували («вивід» із приміщення ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ).

Тобто, в даному випадку, на переконання захисника, умисних або неумисних дій ОСОБА_1 щодо неприпинення роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » о 00 годині 00 хвилин не було. Вказана ситуація була спровокована діями відвідувачів, які відмовлялись виконувати вимогу ОСОБА_7 покинути приміщення кафе, а відповідно і вимоги закону, щодо припинення роботи такого закладу, а ОСОБА_7 в свою чергу припинила таке порушення з боку інших осіб.

За таких обставин, вважає захисник, відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 в діях ОСОБА_1 , а застосування до останньої адміністративного стягнення суперечило б його меті передбаченій ст. 23 КУпАП.

Захисник зауважує у клопотанні, що таким чином наявні у матеріалах справи документи не містять достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Також, захисник звернув увагу у клопотанні на те, що встановленні підпунктом 3 пункту 12 Порядку обмеження щодо припинення роботи закладів громадського харчування о 24 годині 00 хвилин стосуються території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, проте матеріали справи не містять доказів або посилань на нормативний акт яким установлено станом на 30 вересня 2020 року або 01 жовтня 2020 року на території міста Нетішин «жовтий» рівень епідемічної небезпеки.

Окремо захисник зазначає у клопотанні, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692971 від 09 жовтня 2020 року було складено з порушенням строків визначених ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки особа ОСОБА_1 була вказана для поліцейських 01 жовтня 2020 року при наданні письмових пояснень ОСОБА_2 , а протокол було складено лише 09 жовтня 2020 року.

Щодо інкримінування ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП то захисник у клопотанні зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692970 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 ставлять у вину, що вона 01 жовтня 2020 року близько 00 годині 09 хвилин шляхом застосування фізичного насильства зіштовхнула зі сходів ОСОБА_2 від чого остання отримала тілесні ушкодження, чим здійснила дрібне хуліганство, саме такі дії поліцейські розцінюють, як такі, мають склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство. Поряд цим, захисник зауважує у клопотанні, що ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Однак у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме проявлялись дії ОСОБА_1 , що свідчило б про наявність в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Саме по собі виведення особи із кафе та її штовхання не свідчать про дрібне хуліганство. Ці дії можуть бути визнані такими, коли вони порушують порядок і спокій громадян, про що має бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, зазначив у клопотанні захисник, із письмових пояснень ОСОБА_2 від 01 жовтня 2020 року та пояснень ОСОБА_1 від 09 жовтня 2020 року конфлікт між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відбувся о 23 годині 40 хвилин 30 вересня 2020 року, що також підтверджується відеозаписом файл № 2_01_R_00, а не 00 годині 09 хвилин 01 жовтня 2020 року.

Також захисник у клопотанні звернув увагу на те, що, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 , без застосування до останньої будь-ким фізичної сили, о 23 годині 11 хвилин перебуваючи в приміщенні кафе «Лель» впала на коліна та не могла підвестись без сторонньої допомоги, і саме ОСОБА_3 допомогла для ОСОБА_2 підвестись та дійти до барної стійки та потім назад до столика (файл відеозапису № 2_01_R_00).

Таким чином, на переконання захисника, наявні у матеріалах справи документи не містять достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, що свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Окремо захисник у клопотанні зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №692970 від 09 жовтня 2020 року було складено з порушенням строків визначених ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки особа ОСОБА_1 була вказана для поліцейських 01 жовтня 2020 року при наданні письмових пояснень ОСОБА_2 , а протокол було складено лише 09 жовтня 2020 року.

Окрім того, захисник до суду також подав клопотання про визнання доказів недопустимими, яке підтримав у судовому засіданні. В обґрунтування такого зазначив що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які останні надавали 05 листопада 2020 року в судовому засіданні, суперечить матеріалам справи. Так, вказані свідки повідомили суду, що надавали письмові пояснення для поліцейських у відділі поліції 01 жовтня 2020 року (тобто в день коли поліція приїхала на місце події за викликом ОСОБА_3 ) хоча матеріали справи таких пояснень не містять. Натомість у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року. Окрім того, вказані свідки стверджують, що не було такого випадку, щоб ОСОБА_2 , без застосування до останньої будь-ким фізичної сили, впала на коліна в приміщенні кафе, проте із відеозапису (файл № 2_01_R_00) вбачається, що такий випадок був і ОСОБА_2 не могла підвестись без сторонньої допомоги, і саме ОСОБА_3 допомогла для ОСОБА_2 підвестись та дійти до барної стійки та потім назад до столика. Оскільки, свідчення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в якості свідків в судовому засіданні 05 листопада 2020 року, суперечать наявним у матеріалах справи доказам, а тому такі свідчення викликають, на його переконання, обґрунтований сумнів щодо їх об`єктивності і не можуть прийматись судом як належний доказ.

На підставі наведеного захисник Волков С.В. просив закрити провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. , 44-3, 173 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 , яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, як потерпіла в судове засідання будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи повторно не з`явилась. Будь-яких заяв та клопотань до суду не подала.

Суддя заслухавши ОСОБА_1 , захисника Волкова С.В., свідків, дослідивши наявні у справі докази, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні 01 жовтня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, то вважаю що така вина останньої не доведена, при цьому виходжу з наступного.

Відповідно до статті 173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушеннясерії АПР18 №692970 від 09 жовтня 2020 року, складеному відносно ОСОБА_1 не міститься даних та суддею під час розгляду справи не встановлено, що її діями було порушено громадський порядок та спокій громадян.

На переконання судді, дії ОСОБА_1 були зумовлені обуренням, яке було спричинене неправильними, як вона вважала, діями ОСОБА_2 , що вказує на виникнення конфлікту між останніми, але при цьому громадський порядок і спокій громадян порушено не було.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які містять фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 30 вересня 2020 року приблизно о 23 годині вона разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийшли в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зробили замовлення та відпочивали. Пізніше між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник конфлікт і остання «вивела» ОСОБА_3 на вулицю, яка на вулиці почала викликати поліцію. В цей час виник конфлікт вже між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через те, що остання заступилась за ОСОБА_3 та те, що ОСОБА_1 вказала для них та ОСОБА_2 , що кафе зачиняється та попросила їх покинути таке в грубій формі, що викликало в ОСОБА_2 обурення. Вона ж в цей час почала збирати речі щоб покинути заклад.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що 30 вересня 2020 року приблизно о 23 годині вона разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прийшли в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зробили замовлення та спілкувались за столиком. За сусіднім столиком відпочивала ОСОБА_1 з друзями. Пізніше в неї з ОСОБА_1 виник конфлікт і остання їй сказала, що для неї кафе закрито та «вивела» її на вулицю, де вона викликала поліцію, оскільки була обурена діями ОСОБА_1 . Згодом вона стала свідком того, як ОСОБА_1 «вивела» ОСОБА_2 з кафе та зіштовхнула її зі сходів внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Поряд з цим ОСОБА_3 зазначила і те, що вони не бажали залишати заклад, оскільки тільки зробили замовлення і ще хотіли відпочивати. Зауважила ОСОБА_3 на тому, що ОСОБА_1 порушила карантинні обмеження, та як не припинила роботу свого закладу о 00 годині.

Надаючи оцінку показам означених вище свідків, то на переконання судді, такі лише підтверджують те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 виник конфлікт, який має приватний характер і не підтверджують те, що ОСОБА_1 своїми діями порушила громадський порядок та спокій громадян.

Дійшовши такого висновку суддею беруться також до уваги покази свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_9 . Зокрема ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що стала свідком того, як 30 вересня 2020 року приблизно о 23 годині в кафе «Лель» зайшли її знайома ОСОБА_2 та ще дві жінки, які на її думку були в стані алкогольного сп`яніння. Після того як їм принесли замовлення, то останні стали випивати та спілкуватися між собою. Пізніше з їх сторони на адресу ОСОБА_1 , яка відпочивала з нею за сусіднім столиком, почалися словесні образи. Через деякий час ОСОБА_1 як власник закладу, повідомила, що оскільки на даний час є карантинні обмеження щодо часу роботи її закладу, то заклад закривається. Після чого вона вийшла на вулицю. Пізніше на вулиці вона побачила ОСОБА_3 , яка викликала поліцію, оскільки була обурена діями ОСОБА_1 . Окрім того, ОСОБА_5 вказала на те, що бачила як ОСОБА_2 впала на вулиці, але вона впала не з вини ОСОБА_1 , оскільки її падіння було далеко від сходів де знаходилась ОСОБА_1 . Звернула увагу ОСОБА_10 і на те, що ОСОБА_2 не вперше впала за вечір, а падала ще один раз в приміщенні кафе. Проте, як їй відомо, таке падіння ОСОБА_2 було через її хвору ногу

Також свідок ОСОБА_9 , яка працює барменом в кафе «Лель», в судовому засіданні показала, що стала свідком того, як 30 вересня 2020 року приблизно о 23 годині в кафе «Лель» зайшли три жінки, які на її думку були в стані алкогольного сп`яніння. Вона їм двічі приносила замовлення, за які вони відразу розраховувались. Пізніше з їх сторони на адресу ОСОБА_1 та її друзів, які відпочивала за сусіднім столиком, почалися словесні образи у формі нецензурної лайки. Приблизно о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , як власник закладу, повідомила, що оскільки на даний час є карантинні обмеження щодо часу роботи її закладу, то заклад закривається і вона їх попросила покинути такий, але вони відмовились, так як хотіли продовжувати відпочивати в закладі. Тоді ОСОБА_1 тримаючи їх за одяг «вивела» з закладу. Підтвердила свідок також те, що ОСОБА_2 падала один раз в приміщенні кафе, проте причини такого падіння для неї не відомі. Зазначила свідок у своїх показах про те, що ОСОБА_1 не порушила карантинні обмеження, заздалегідь попередила відвідувачів закладу про його закриття, але відвідувачі не давали своєю поведінкою закрити зарити заклад.

Окрім того, суддя зауважує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме в суті правопорушення зазначено те, що ОСОБА_1 застосувала до ОСОБА_2 фізичне насильство спричинивши останній тілесні ушкодження. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження означеного. При цьому зі змісту заяви ОСОБА_2 убачається, що остання відмовилась від судово-медичної експертизи (арк. спр. 4).

Поряд з цим, суддя звертає увагу на те, що застосування фізичного насильства, що спричинило тілесні ушкодження не входить в об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а може бути лише складом іншого правопорушення за умови наявності належних та допустимих доказів.

Щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні 01 жовтня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, то така вина останньої також не доведена, при цьому виходжу з наступного.

Приписи статті 44-3 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ст. 29 цього Закону України карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS- CoV-2» (в редакції, чинній на 01 жовтня 2020 року) на усій території України з 01 серпня 2020 року по 31 жовтня 2020 року продовжено карантин встановлений постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS- CoV-2» та від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та введено певні обмеження, заборони тощо.

Зокрема підпункт 3 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року вказує на заборону на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено жовтий рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для «зеленого» рівня епідемічної небезпек роботи після 24-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №692971 від 09 жовтня 2020 року, 01 жовтня 2020 року приблизно о 00 годині 09 хвилин в м. Нетішин на просп. Незалежності. ОСОБА_1 не припинила роботу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до 00 год.00 хв., чим порушила заборони встановлені пп.3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказали на те, що ОСОБА_1 не припинила роботу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до 00 год.00 хв., а припинила таку лише приблизно о 00 годин 09 хвилин, чим порушила карантинні обмеження.

Водночас з показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 убачається, що ОСОБА_1 попередила відвідувачів кафе про закриття закладу в зв`язку з карантинними обмеженнями, однак окремі з них своєю поведінкою перешкоджали закриттю закладу, що в свою чергу виключає винну ОСОБА_1 у порушенні заборон встановлених пп.3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року.

Означене підтверджується також даними відеозапису наданого ОСОБА_1 .

Окрім того, неможливо встановити факт порушення ОСОБА_1 заборон встановлених пп.3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року з даних рапорту начальника СРПП Нетішинського ВП Славутського ВП ГУПН в Хмельницькій області від 01 жовтня 2020 року, оскільки такі містять лише зазначення часу надходження повідомлення від ОСОБА_3 на службу «102».

Інших належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 заборон встановлених пп.3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року матеріали справи не містять.

Поряд з цим, в означеному протоколі працівником поліції не зазначено який рівень епідемічної небезпеки був встановлений в м. Нетішин Хмельницької області станом на 01 жовтня 2020 року, що давало б підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП. Оскільки такі додаткові означені вище заборони поширюються на суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) лише в період «жовтого» рівня епідемічної небезпеки.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 44-3, 173 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

Щодо клопотання захисника Волква С.В. про визнання доказу недопустимим, а саме показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як вони суперечеть матеріалам справи, то на думку судді таке не підлягає до задоволення, оскільки суддею означені свідки допитані в судовому засіданні безпосередньо і лише такий допит свідка може бути доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП.

У зв`язку з цим, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 44-3, 173 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. , 44-3, 173 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Гавриленко