33/804/24/20
266/6364/19

33/804/24/20
266/6364/19
Категория: ст. 482 ч.1 МКУкраїни

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25 лютого 2020 року м. Маріуполь
Суддя Донецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Топчій Т.В., за участю секретаря Меркулової Я.О., захисника Матвійчук Н.Є., Калайтанова В.В., представника Донецької митниці ДФС Несміянова О.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційні скарги захисника Матвійчук Н.Є та Калайтанова В.В. на постанову судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2019 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючоий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий: АДРЕСА_2 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Згідно оскаржуваної постанови, 05.07.2019 року в рамках операції «Бастіон» співробітниками чергового наряду ДФС та Державної прикордонної служби України контрольного пункту в`їзду-виїзду «Майорск» зупинено автомобіль MERCEDES-BENZ CLK200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який слідував із міста Бахмут Донецької області у напрямку м. Горлівка та надав до перевірки паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 14.03.2019 органом 5310 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
В ході проведення перевірки встановлено, що 24.07.2018 року зазначений транспортний засіб ввезено на митну територію України через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Успенка-Матвєєв Курган», тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів , і без виконання митних формальностей.
Постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 482 ч.1 МК України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 106 910, 15 грн. з конфіскацією у власність держави транспортного засобу MERCEDES-BENZ CLK200, електронного ключа від транспортного засобу і свідоцтва про реєстрацію транспортного, які зберігаються на власному складі Донецької митниці ДФС.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
На вказану постанову надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_1 адвоката Матвійчук Н.Є. та уточнена апеляційна скарга від ОСОБА_1 , в якій вони просять постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.482 ч.1 МК України, на підставі ст. 247 п.1 КУпАп. Автомобіль повернути ОСОБА_1 без сплати витрат за зберігання зазначеного майна.
Захисник ОСОБА_1 - Матвійчук Н.Є. в апеляційній скарзі посилається на диспозицію ч.1 ст.482 МК України, за якою відповідальність настає в разі переміщення або вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів. Посилається на положення ст. 489, 491,495 Митного Кодексу України щодо порядку розгляду такої категорії справ, підстав для її порушення та доказів, на підставі яких вирішується питання про доведеність вини конкретної особи у порушенні митних правил.
Посилається на те, що наведені у протоколі про порушення митних правил від 05.07.19 року обставини щодо перетинання ОСОБА_1 кордону України 24.07.2018 року в пункті пропуску «Успенка Матвєєв Курган» були спростовані постановою Донецького апеляційного суду від 14.08.19 року, якою була скасована постанова судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.07.19 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 ч.1 КУпАП за перетин державного кордону поза пунктами пропуску. Апеляційний суд звернув увагу на суперечності час у перетинання кордону ОСОБА_1 в пункті пропуску Майорське (Зайцеве) та пункті пропуску Матвеєв Курган(РФ) Успенка (України) та визнав, що письмові пояснення особи , щодо якої складено протокол не можуть бути визнані беззаперечним доказом її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Захисник вважає, що ці обставини залишилися поза увагою суду.
Захисник посилається на ст. 8 КУпАП, за якою особа що вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Вважає, що у даному випадку суду слід було застосовувати положення ст. 467 ч.2 МК України в редакції, яка діяла до 08.11.18 року, за якою справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 МК розглядаються судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, а в разі розгляду судами справ про триваючі правопорушення митних правил за ст. 469,477-485 МК - не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Отже, захисник вважає, що якщо вважати часом вчинення адміністративного правопорушення 24.07.18 року, то 6 місяців з дня вчинення правопорушення на час винесення постанови суду сплили. Вважає, що суд розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. 252, 280, 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 доповнює та уточнює апеляційні доводи захисника, вважає рішення суду незаконним, таким що не відповідає практиці ЄСПЛ та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема праву на справедливий суд. Вказує, що в його діянні відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 482 ч.1 МК України. Об`єктом порушення митних правил за цією статтею МК України є товари або транспортні засоби комерційного призначення незаконно переміщені через державний кордон України. ОСОБА_1 зауважує, що вилучений у нього транспортний засіб не має комерційного призначення, відповідно він не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 482 Митного Кодексу України.
Крім іншого ОСОБА_1 вважає не доведеною свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на його думку органом державної влади, ДФС в порушення вимог ст. 495 МК України не зібрано достатньо доказів на підтвердження його вини. Вважає, що суд безпідставно послався в своєму рішенні на протокол про адміністративне правопорушення та його пояснення, додані до протоколу, не зазначивши у судовому рішенні яким чином вони доводять його винуватість в адміністративному правопорушенні за ст. 482 ч.1 МК України. Посилається на принцип презумпції невинуватості, закріплений в ст. 62 Конституції України, за яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вважає, що судом не встановлений час та місце вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили постановою Донецького апеляційного суду від 14.08.19 року спростований факт незаконного перетинання ним державного кордону України 24.07.2018 року через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Успенка-Матвєєв Курган», провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.204-1 ч.1 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Посилається на положення ст. 1 Двосторонньої угоди Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про пункти пропуску через державний кордон між Україною і Російською Федерацією" від 08.02.1995 (далі - Двостороння угода від 08.02.1995) для перетинання кордону між Україною і Російською Федерацією особами, транспортними засобами і переміщення товарів та вантажів будь-якої державної належності Договірні Сторони відкриють такі пункти пропуску, зокрема: Успенка - ОСОБА_2 Згідно ст. 5 Двосторонньої угоди від 08.02.1995 прикордонний, митний, санітарно - карантинний. ветеринарний, фітосанітарний та інші види контролю осіб, транспортних засобів, товарів та вантажів здійснюється в пунктах пропуску через кордон відповідно до чинного законодавства України і Російської Федерації та міжнародних угод. В подальшому, керуючись статтями 6, 7, 8 Двосторонньої угоди від 08.02.1995, зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколом від 22 грудня 2006 року, з метою визначення режиму роботи і відкриття руху в пунктах пропуску через державний кордон між Україною і Російською Федерацією було укладено Протокол між Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Державною митною службою України і Федеральною службою безпеки Російської Федерації, Федеральною митною службою Російської Федерації про режим роботи пунктів пропуску через Державний кордон між Україною і Російською Федерацією від 25.04.2008 (далі - Протокол від 25.04.-008). Відповідно до п.п. 1 та 3 Протоколу від 25.04.2008 пропуск через державний кордон між Україною і Російською Федерацією осіб, транспортних засобів і вантажів будь-якої державної належності здійснювати в цілодобовому режимі роботи у пунктах пропуску, зокрема: Успенка - ОСОБА_3 Курган. Вважає, що відповідно до міжнародних угод Україна зобов`язалася здійснювати пропуск транспортних засобів і вантажів зокрема у пункті пропуску Успенка ОСОБА_4 . Ці угоди є чинними, відповідні зміни внесені не були, відповідно у цьому пункті має бути забезпечений прикордонний та митний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів. Відповідно місцем вчинення адміністративного правопорушення не може бути пункт пропуску Успенка- ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює розмір адміністративного стягнення в виді штрафу. Звертає увагу, що вартість конфіскованого товару була встановлена неправильно, що є грубим порушенням вимог закону. Не згоден з рішенням суду в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 100 відсотків вартості транспортного засобу в сумі 106 910,15 грн. Піддає критиці висновок Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 3719 від 19.07.2019 року, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля станом на 24.07.2018 року становить 3450 євро. Вважає, що експертизу не можна вважати судовою. У свою чергу, посилається на відомості «довідника» на сайті mobile.de, де вартість автомобіля марки MERCEDES-BENZ CLK200 1999 р.в. складає від 525 до 950 евро, що в 6 разів менше від вартості визначеної експертом. Вказує, що при визначені вартості експертом не було враховано комплектації, пробігу та технічного стану та пошкоджень автомобіля, що є визначальними факторами встановлення його вартості.
ОСОБА_1 зауважує, що судом конфісковано автомобіль марки MERCEDES-BENZ CLK200 як транспортний засіб комерційного призначення, а не як товар, проте автомобіль не має комерційного призначення, отже і він не може нести відповідальність за ст. 482 ч.1 МК України. Штраф в розмірі 106 910,15 грн з конфіскацією автомобіля становить для нього непомірний тягар, фінансові втрати є значними.
З підстав аналогічних, викладених в апеляційній скарзі захисника, ОСОБА_1 вважає, що при вирішенні справи суду слід було застосовувати положення ст. 467 ч.2 МК України в редакції яка діяла до 08.11.18 року, за якою адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, а беручи до уваги, що встановлена судом дата перетину ним кордону 24.07.2018 р., тому в силу положень ст. 467 ч.2 МКУ граничною датою накладення на нього адміністративного стягнення вважає 24.01.2019 р.
Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Матвійчук Н.Є. підтримали вимоги апеляційних скарг, просили постанову суду скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 482 ч.1 МК України закрити. ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду провадження пояснив, що автомобіль Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 належить йому, він часто перетинає державний кордон України, навідує батьків, які мешкають на тимчасово непідконтрольній Україні території, де саме він перетинав пункт пропуску через державний кордон України після 07.07.2018 р. він не пам`ятає. Представник Донецької митниці ДФС Несміянов О.Г. просив у задоволенні апеляційних вимог відмовити, постанову Приморського райсуду м. Маріуполя від 13.12.19 року вважав законною та обґрунтованою.
Вислухавши учасників провадження, вивчивши матеріали провадження, вважаю, що апеляційні вимоги ОСОБА_1 та його захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального права.
В частині оспорювання апелянтами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 482 ч.1 МК України в діях ОСОБА_1 , місця та часу перетину державного кордону України транспортного засобу «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 поза місцем розташування органу доходів і зборів і без виконання митних формальностей, суд виходить з наступного.
Диспозицією ст. 482 ч.1 МК України передбачена відповідальність в разі переміщення або вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів.
З матеріалів провадження вбачається, що 05.07.2019 року у рамках операції «Бастіон» співробітниками чергового наряду ДФС та Державної прикордонної служби України у контрольному пункті в`їзду-виїзду «Майорськ» зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з м. Бахмут Донецької області до м. Горлівка Донецької області. Для перевірки документів останній надав паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 14.03.2019 органом 5310 та документ про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 . Під час перевірки ОСОБА_1 дав пояснення , що зазначений транспортний засіб ввезено ним на митну територію України 24.07.2018 через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Успенка Матвєєв Курган» ( а/с 3-7, 14).
Суд виходить з того, що наказом Державної фіскальної служби України від 27.11.2014 № 331 «Про ліквідацію та створення окремих митних постів Донецької та Луганської митниць ДФС» ліквідовано митний пост «Успенка». Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України (далі КМ України) від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» (із змінами, внесеними Постановою КМ від 19.04.2017 № 270), з 01.12.2014 бюджетні установи, підприємства і організації переміщені з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (тимчасово непідконтрольна територія) в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Розпорядженням КМ України від 07.11.2014 № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, в який включені, зокрема, всі населені пункти Амвросіївського району, на території якого розташований пункт пропуску для автомобільного сполучення «Успенка Матвєєв Курган».
Частиною 1 ст. 318 МК України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Частиною 1 ст. 247 МК України встановлено, що митне оформлення здійснюється в місцях розташування відповідних підрозділів органів доходів і зборів протягом робочого часу, встановленого для цих органів.
Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державний кордон» від 04.11.1991 № 1777 встановлено, що залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно бази даних автоматизованої системи митного оформлення (АСМО) «Інспектор», транспортний засіб «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , було вивезено гр. ОСОБА_1 за межі митної території України 07.07.2018. Після 07.07.2018р. зазначений транспортний засіб на митну територію України у будь-якому митному режимі не переміщувався, будь-яких звернень гр. ОСОБА_1 з приводу оформлення цього транспортного засобу не надходило. Перевіркою обставин ввезення спірного автомобіля на митну територію України Державною фіскальною службою митниці ДФС у всіх можливих пунктах пропусків митниці України у різних областях ввезення автомобіля після 07.07.18 року не зареєстровано (а/с 36-58). Наведені відомості, зібрані Донецькою митниці ДФС суд вважає вичерпними, об`єктивними та такими, що виключають будь-які сумніви з приводу досліджуваних обставин.
Отже, суд вважає беззаперечним факт здійснення ОСОБА_1 переміщення транспортного засобу через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів і без виконання митних формальностей.
Апеляційні твердження ОСОБА_1 та його захисника, про те, що наведені у протоколі про порушення митних правил від 05.07.19 року обставини перетинання ОСОБА_1 кордону України 24.07.2018 року в пункті пропуску «Успенка Матвєєв Курган» були спростовані постановою Донецького апеляційного суду від 14.08.19 року, що набрала законної сили, на думку суду, ніяким чином не впливають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 482 ч.1 МК України і не ставлять під сумнів факт здійснення ОСОБА_1 переміщення транспортного засобу через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів та без виконання митних формальностей.
З аналогічних підстав суд відкидає апеляційні твердження сторони захисту з посиланням на норми українського та міжнародного законодавства, двосторонніх угод між Україною та РФ, зокрема Двосторонньої угоди Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про пункти пропуску через державний кордон між Україною і Російською Федерацією" від 08.02.1995 (далі - Двостороння угода від 08.02.1995) для перетинання кордону між Україною і Російською Федерацією особами, транспортними засобами і переміщення товарів та вантажів будь-якої державної належності Договірні Сторони відкриють такі пункти пропуску, зокрема: Успенка - Матвеєв Курган з посиланням на те, що у пункті пропуску Успенка - ОСОБА_5 повинен бути обладнаний митний пост.
Всі наведені твердження суд вважає безпідставними через загальновідому зміну політичної обстановки, втрату ними правової актуальності, низку прийнятих у 2014 році після початку військових дій спеціальних нормативних актів, зокрема розпорядження КМ України від 07.11.2014 № 1085, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, в який включені, зокрема, всі населені пункти Амвросіївського району, на території якого розташований пункт пропуску для автомобільного сполучення «Успенка Матвєєв Курган» та наказ Державної фіскальної служби України від 27.11.2014 № 331 «Про ліквідацію та створення окремих митних постів Донецької та Луганської митниць ДФС» про ліквідацію митного посту «Успенка».
Суд вважає апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що його автомобіль не можна вважати об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 482 ч.1 МК України безпідставними та виходить з наступного.
Дія цих Правил поширюється на транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, які не є суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, для вільного обігу (у тому числі з метою розкомплектування на запасні частини) на митну територію України (за її межі) або з метою транзиту, а також тимчасово вивозяться за межі митної території України.
Пунктом 2 Правил визначено, що транспортні засоби це товари, що класифікуються за кодами 8701 - 8705, 8711, 8716 згідно з УКТЗЕД, і номерні вузли до них. В п. 57 ст. 4 МК України однозначно вказано про те, що товари будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності та ін.. Виходячи з ч.2 ст.181 Цивільного кодексу України, рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Відповідно, за п. 2, 3 Розділу II, та п.1.1 Розділу III Правил митний контроль транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, здійснюється в зонах митного контролю і проводиться митним органом, у зоні діяльності якого розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який здійснюється переміщення транспортного засобу.
В свою чергу, порушення, визначені в диспозиції ч. 1 ст. 482 МК України, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, транспортних засобів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, транспортних засобів. Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 всупереч встановленому порядку перемістив товар транспортний засіб особистого користування «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів, без здійснення митних формальностей.
Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області обгрунтовано застосовано санкцію, передбачену ч. 1 ст. 482 МК України, а саме конфіскацію товару транспортного засобу «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .
В частині оспорювання стороною захисту вартості транспортного засобу та висновку експертизи, проведенолї по справі, а також порушення МК України суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 495 МК України доказами у справі про ПМП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються в тому числі висновком експерта. Відповідно до ст. 508 МК України експертиза належить до процесуальних дій, яка проводиться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.
На вирішення експертизи було поставлене питання щодо ринкової вартості на території країни експорту транспортного засобу марки «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , станом на встановлену матеріалами справи дату його незаконного ввезення, тобто 24.07.2018.
Експертом під час проведення експертизи використано нормативні акти та довідкові джерела інформації: національний стандарт № 1 «Загальні принципи оцінки майна та майнових прав», затверджений постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 (далі Національний стандарт № 1); методика товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.03 за № 1074/8395 (далі Методика); інструкція про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 № 53/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 03.11.1998 за № 705/3145 (далі Інструкція); інтернет ресурс «mobil de» Німеччина; довідник «Каталог двигунів». ІОЦ СЕУ, 2002р; державний стандарт України ДСТУ 3649-97.
Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, методів дослідження) належить до компетенції експерта. Відповідно до п. 3.5. Інструкції коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта, (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законом порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).
Для проведення експертизи та вирішення поставленого питання судовому експерту Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, разом з постановою про її призначення, було надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , у якому містяться відомості про марку, модель, рік виготовлення, тип та робочий об`єм двигуна, ідентифікаційний номер (VIN), які є необхідними для визначення його ринкової вартості на території країни експорту на момент ввезення транспортного засобу на митну територію України, відповідно до вимог ст. ст. 515, 516 МК України та положень Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 № 53/5 із змінами і доповненнями.
Експерт, відповідно до розділу II «Права, обов`язки та відповідальність експерта» вищезазначеної Інструкції, може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Для вирішення поставленого питання експерту було достатньо наданих матеріалів, клопотань від нього не надходило.
З урахуванням наведених обставин, на думку суду, висновок авто товарознавчої експертизи № 3719 від 19.07.2019, яким визначено вартість транспортного засобу «Mercedes-Benz CLK200», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , складено відповідно до вимог розділу IV Інструкції «Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів», повно розкриває поставлене експерту питання щодо ринкової вартості вищезазначеного транспортного засобу, з урахуванням року виготовлення, об`єму та типу двигуна, станом на 24.07.18 року його вартість складає 3450 євро, що становить 106 910,15 грн не викладає сумніву. Відповідно до ст. 495 МК України зазначений висновок експертизи обгрунтовано визнано судом належним та допустимим доказом по справі.
З наведених підстав суд відкидає апеляційні твердження сторони захисту щодо того, що експертиза проведена не уповноваженим експертом, без відповідного законного обгрунтовання його висновків. Суд вважає проведені за провадженням експертні дослідження судовою експертизою (а/с- 27-33). У сенсі апеляційних тверджень захисту в частині критики висновків експертизи, суд також виходить з того, що судом ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені положеннями ст. 268 КУпАП, зокрема заявляти клопотання, подавати суду докази, проте під час судового розгляду ні ОСОБА_1 , ні його захисником в суді першої інстанції будь-яких клопотань щодо призначення повторної товарознавчої експертизи не надходило.
Суд також виходить з того, що за ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил.
В судовому засіданні також встановлено, що згідно ст. 491 МК України, підставою для порушення справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , було безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення ним митних правил, протокол щодо ОСОБА_1 був складений за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику в наслідок виявлення випадку порушення митних правил, уповноваженою посадовою особою органу доходів і зборів, яка виявила порушення. Тому, будь-яких істотних порушень матеріального або процесуального закону, які б могли мати наслідком визнання недопустимим доказів зібраних по справі, судом не встановлено.
Щодо апеляційних доводів захисту з приводу спливу строку накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд виходить з наступного.
Згідно ст. 8 КУпАП особа що вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. За положеннями ст. 467 ч.2 МК України в редакції, яка діяла до 08.11.18 року, справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 МК розглядаються судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, а в разі розгляду судами справ про триваючі правопорушення митних правил за ст. 469,477-485 МК - не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами у цій частині, суд виходить з того, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.481 ч.1 МК України, у якому звинувачується ОСОБА_1 полягає у незаконному переміщенні або вчиненні дій, спрямованих на переміщення транспортних засобів (товарів) через митний кордон України поза митним контролем, без виконання митних формальностей, після якого особа продовжує користуватися цим транспортним засобом (товаром) за призначенням, знаходячись на території України до часу виявлення уповноваженим органом митниці ДФС такого правопорушення. У даному випадку саме такі обставини і були встановлені судом. З огляду на наведені обставини, суд вважає правопорушення, вчинене ОСОБА_1 триваючим, відповідно шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на нього слід обчислювати з дати виявлення такого правопорушення митницею ДФС, тобто з 05.07.19 року, а не з 24.07.18 року, як вважає захист. Отже, строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення спливає 05.01.20 року і адміністративне стягнення накладено судом у межах строку визначеного ст. 522 МК України.
У підсумку, за наслідками апеляційного перегляду провадження суд вважає, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.482 ч.1 МК України, його вина у вчиненні правопорушення доведена у повному обсязі, підстав для скасування або зміни судового рішення не встановлено.
Керуючись ст 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника Матвійчук Н.Є. та Калайтанова В.В. - залишити без задоволення.
Постанова суду оскарженню не підлягає.
Суддя: