Провадження № 33/4820/509/20
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Цугель А.О., Гапонова Є.О., захисника Гандзьошина М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять ) грн. 40 (сорок) коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 , будучи притягнутим до відповідальності за ст. 130 КУпАП, повторно протягом року, а саме 22.04.2020 рокуо 09 год. 30 хв. по пров. Некрасова, 1 в м. Хмельницькому, керував автомобілем «Honda Legend» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки 09.12.2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про розгляд справи, чим порушено його право на захист. Апелянт стверджує, що лабораторне дослідження зразків його біологічного матеріалу, яке є обов`язковим, не проводилось, а було застосовано лише швидкий тест на наркотичні речовини, дані якого є лише попереднім результатом, який без проведення лабораторного дослідження біоматеріалу особи є недійсним та не може бути покладений в основу його вини, як доказ. А тому, вважає постанову місцевого суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення захисника Гандзьошина М.В., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги уважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення за таких підстав.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані норми закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно з пунктом 12 Розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. При цьому, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року, за обставин, установлених судом першої інстанції є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №305151 від 22.04.2020року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_1 22 квітня 2020 року о 09 год. 30 хв. в м. Хмельницькому, по пров. Некрасова, 1, керував транспортним засобом марки «Honda Legend» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, підвищена жвавість, почервоніння обличчя), такими діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння, у встановленому порядку, зі згоди водія, проводився за адресою: с.Скарженці Хмельницького району Хмельницької області, КНП «ХОЗЗ НПД», у лікаря-нарколога.

Згідно висновку КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради № 990 від 22.04.2020року (а.с.3), під час медичного огляду ОСОБА_1 22.04.2020 року о 10 год. 25 хв. було встановлено, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.п.13, 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N1103 17.12.2008 року, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 з даним висновком було ознайомлено, про що свідчить наявний підпис у вказаному висновку, при цьому будь-яких заперечень чи зауважень при ознайомленні із результатами огляду він не зазначив.

З переглянутого апеляційною інстанцією відеозапису з нагрудних камер спостереження працівників поліції вбачається, що у вказаний в протоколі день та час, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими, в ході розмови з ним було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано йому пройти на місці зупинки та в медичному закладі, на що останній погодився пройти такий в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 вказує, що вживав наркотичні речовини два місці тому. В лікарні було проведено тест, і у ОСОБА_1 було виявлено амфітамін.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 та його захисником Гандзьошиним М.В. не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В процесі апеляційного розгляду сторона захисту вказує, що ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, а проведений тест не є лабораторним дослідженням.

Разом з тим, такі доводи спростовуються наступними доказами.

У відповідності до п.п. 7, 8, 9, 12 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини, та надає якісний показник. Швидкі тести не потребують метрологічного контролю, тому не входять до галузі атестації.

Положеннями чинного законодавства не вимагається встановлення кількісних показників наркотичної речовини для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно наданої відповіді, на запит суду апеляційної інстанції, т.в.о.директора КПН «ХОЗЗНДП» ХОР від 10.11.2020 року № 3593 слідує, що ОСОБА_1 , в межах медичного огляду на стан сп`яніння, проводилось лабораторне дослідження за допомогою швидкого тесту на 6 видів наркотичних речовин, зі згоди ОСОБА_1 на здачу біоматеріалу для проведення лабораторного дослідження. Результат тесту - позитивний.

При проведенні лабораторного дослідження на виявлення наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в закладі використовуються швидкі тести на виявлення наркотичних речовин виробництва Xiamen Boson Co., Ltd виробництва КНР, на підставі виданого сертифікату ТОВ «Медична компанія Емпіріка» м. Київ.

Згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації від 08.01.2020 року № 3 «Про проведення медичного огляду осіб на предмет алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та затвердження переліку закладів охорони здоров`я, які вповноважені проводити такий огляд у 2020 році» КПН «ХОЗЗНДП» ХОР має право проводити огляд осіб на предмет алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у межах яких проводяться лабораторні дослідження.

Відтак, уважаю що огляд ОСОБА_1 щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про те, що дані тесту є лише попереднім результатом, і не відноситься до лабораторних досліджень, а тому медичний висновок про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом та на його основі складений протокол про адміністративне правопорушення, не можуть вважатися належними та достовірними доказами вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Твердження сторони захисту щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння, є необґрунтованими та спростовується копією акту медичного огляду № 990 від 22.04.2020 року (а.с. 37), в якому відображені ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: звужені зіниці, прискорене дихання, метушлива поведінка. Не заперечує факт вживання наркотичних засобів.

Посилання апелянта на порушення його права на захист є необґрунтованим, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, протягом тривалого часу не цікавився результатами справи, що є зловживанням процесуальними правами та способом затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Крім того, в процесі апеляційного перегляду ОСОБА_1 , як апелянту, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості в інкримінованому йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його захист здійснював захисник Гандзьошин М.В., під час судового засідання, який давав пояснення та докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, виконував інші дії відповідно до укладеного із ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги від 18.09.2020 року, а тому право на участь в судовому засіданні та на захист його інтересів поновлено, останньому, в апеляційній інстанції.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша