Справа № 308/8458/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , - адвоката Дудурича І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Дудурич І.В.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн. сорок коп.) грн.

Згідно постанови, 14 серпня 2020 року о 04 год. 16 хв., по вул. Баб`яка, 48, у м. Ужгород водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz S320», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП як порушення положень передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Дудурич І.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, щодо дій водія неможливо застосувати ст. 130 КУпАП ( в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки така скасована Законом № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 720-ІХ від 17 червня 2020 року), який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року. Внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулось переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01 липня 2020 року та відновлення дії 03 липня 2020 року. Таким чином, на правопорушення, що мали місце до 01 липня 2020 року та були передбачені ст. 130 КУпАП, поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення. Вказує і на те, що на наявному диску в матеріалах справи відсутній відеозапис подій, відомості про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ №187497 від 14.08.2020 щодо проведення огляду на стан сп`яніння скаржника та наявності його згоди із результатами його проведення. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те особою, що після складення протоколу правопорушника не було відсторонено від керування транспортного засобу, а також те, що до матеріалів справи не додано підтвердження проведення повірки (калібрування) технічного засобу «Драгер», за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 . Щодо строку подання апеляційної скарги вказує, що рішення проголошено 29.10.2020, кінцевим строком для подання апеляційної скарги є 08.11.2020, а оскільки 08.11.2020 припадає на вихідний день, то кінцевий строк подання апеляційної скарги є 09.11.2020. Просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 та скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Заслухавши пояснення адвоката Дудурича І.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 187497, 14 серпня 2020 року о 04 год. 16 хв., по вул. Баб`яка, 48, у м. Ужгород водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz S320», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджується проведеним на місці зупинки зі згоди водія у присутності двох свідків із застосування спеціального технічного засобу «Drager» оглядом, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовився від підпису протоколу, отримання його примірника та надання будь-яких пояснень по суті порушення (а. с. 2, 10).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що такий проведено за допомогою приладу «Drager Alkotest » у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), - результат огляду - 1,29 % проміле (а. с. 5), що також підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками тестування на алкоголь (а. с. 3, 4). З указаних документів також убачається, що ОСОБА_1 відмовився від їх підписання.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 убачається, що вони були запрошені в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 і в їхній присутності водій пройшов огляд у встановленому Законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння, в результаті чого в нього було виявлено - 1,29 % проміле алкоголю (а. с. 6-7).

З копії постанови серії ЕАМ № 2974586 вбачається, що 14.08.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що 14.08.2020 о 04 год. 16 хв. ОСОБА_1 , керуваючи автомобілем марки «Mercedes-Benz S320», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Баб`яка, 48, через міст, здійснив на ньому зупинку, і при цьому, у водія був відсутній чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 8).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що вони зацікавлені в результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені в якості свідків проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та складанні щодо нього протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 , - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалася сторона захисту в ході апеляційного розгляду справи.

Не встановлено в ході апеляційного розгляду й будь-яких фактів примусу чи незаконних методів з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1 , які призвели до примусового проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що на наявному диску в матеріалах справи відсутній відеозапис подій, відомості про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ №187497 від 14.08.2020 щодо проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та наявності його згоди із результатами його проведення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2,9 «а» ПДР, і в свою чергу, не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги і те, що з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що ОСОБА_1 висловлював будь-які зауваження щодо викладених у них відомостей чи заперечував результати огляду або бажав пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не додано підтвердження проведення повірки (калібрування) технічного засобу «Драгер», за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 , апеляційний суд бере до уваги те, що з роздруківок тестування ОСОБА_1 убачається, що останнє калібрування такого приладу проведено 09.10.2019, що свідчить про те, що огляд ОСОБА_1 було проведено в межах одного року з моменту останнього калібрування приладу «Драгер», і при цьому, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 на місці події вимагав у працівників поліції надати йому будь-які документи на технічний прилад «Драгер».

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 проведено не уповноваженою особою, - апеляційний суд також відхиляє, так як вони є не підтвердженими. При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що протокол щодо ОСОБА_1 складено т. в. о. заступника командира роти № 2 УПП в Закарпатській області Шелеснак М. А., тобто особою, яка відповідно до вимог КУпАП наділена правом на виявлення адміністративних правопорушень, у тому числі й пов`язаних із порушенням ПДР, а будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, апеляційним судом не встановлено й стороною захисту в підтвердження доводів апеляційної скарги в цій частині не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що після складення протоколу правопорушника не було відсторонено від керування транспортного засобу, - апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в їх підтвердження стороною захисту не надано будь-яких доказів, і при цьому, вказані доводи також будь-яким чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2,9 «а» ПДР.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення є передчасним, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не підтверджені будь-якими доказами та спростовані матеріалами справи.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами сторони захисту щодо закриття справи на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо втрати чинності Законом, відповідно до якого особа, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння після 03.07.2020 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП апеляційний суд бере до уваги такі нормативно-правові акти.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року. Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617-VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX). У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України». Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України апеляційний суд вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Тому апеляційний суд вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто у редакції до 01 липня 2020.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки згідно вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Дудуричем І. В. апеляційну скаргу - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Дудурич І.В., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан