ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1739/19 Номер провадження 33/814/67/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожая О.І., при секретарях: Гавриленко Л.М., за участі: представника Головного управління ДФС у Полтавській області Горскіна Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Мірол» РНОКПП - НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.155-1, ч.1 ст. 164 КУпАП та відповідно до санкції ч.1 ст. 164 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень) на користь держави, без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто судовий збір 384,20 грн. на користь держави.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1953 від 31 липня 2019 року, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Мірол», допустив порушення провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме здійснення роздрібної торгівлі скрапленого газу без отримання відповідної ліцензії, чим порушив частину 20 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року, за що передбачено настання адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №1949 від 31 липня 2019 року, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Мірол», не забезпечив контроль за проведенням розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій; - ведення, у порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та реалізацію лише тих товарів, що відображені в такому обліку, чим порушив п.п.1.12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року, за що передбачено настання адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, та провадження по справі закрити зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, судом винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у відсутність ОСОБА_1 , без належного повідомлення про день та час розгляду справи у зв`язку з чим, він був позбавлений права подати докази своєї невинуватості.

Крім того, зазначає, що обставини викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності оскільки підприємницьку діяльність на об`єкті нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності, здійснював зовсім інший приватний підприємець, якому ОСОБА_1 здав об`єкт в оренду.

Дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ГУ ДФС у Полтавській області Горскіна Р.Л., вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Також вважаю можливим закінчити розгляд справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги він був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. (а.с.43).

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст. ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164, ч. 1 ст. 155-1 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до зазначеної вище норми Закону об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини в сфері регулювання господарської діяльності. У свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Зазначена норма є бланкетною, що вимагає встановлення не тільки факту вчинення певного діяння, а також встановлення факту порушення цим діянням певних положень закону (або підзаконного акту), з посиланням на цей закон (або підзаконний акт).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Мірол», допустив порушення провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме здійснення роздрібної торгівлі скрапленого газу без отримання відповідної ліцензії.

Факт реалізації пального ТОВ «Мірол» підтверджений матеріалами справи, а саме: актом перевірки № 127/16/31/40/34837546 від 01.08.2019.

Стаття 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає, що роздрібна торгівля пальним - діяльністю із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки.

Частина 15 статті 15 вказаного закону передбачає, що для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, необхідно мати відповідну ліцензію на їх роздрібну торгівлю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України, доведена належним чином дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення № 1953 від 31.07.2019, актом перевірки № 127/16/31/40/34837546 від 01.08.2019.

Окрім того, актом перевірки зафіксовано факт реалізації товару без застосування РРО та видачі відповідного чеку, а також порушення порядку обліку товарних запасів, що виразилося у невідображені товарно-матеріальних цінностей надлишок яких склав 28375,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 155-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Статтею 3 Закону України № 265/95 ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», вимагається від суб`єктів господарювання: а) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1 ч.1 ст. 3); б) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку (пункт 12 ч.1 ст. 3).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП України, доведена належним чином дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення № 1949 від 31.07.2019, актом перевірки № 127/16/31/40/34837546 від 01.08.2019.

Крім того, в суді апеляційної інстанції був допитаний представник Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 , який приймав безпосередню участь у виявленні правопорушень, підтвердив обставини викладені в складених протоколах від 31 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 , а також пояснив, що ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність у виді торгівлі скрапленого газу без відповідної ліцензії та за відсутності касового апарату.

Стосовно доводів апелянта, про порушення судом першої інстанції його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та розгляду справи за його відсутності є безпідставними. Вказані права були повністю відновлені в суді апеляційної інстанції. Останній про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, однак не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Невизнання вини ОСОБА_1 суд сприймає, як намагання уникнути відповідальності.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, фактичні обставини справи, проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив, що обставини викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, так як на об`єкті нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , підприємницьку діяльність здійснював зовсім інший приватний підприємець, якому об`єкт було здано в оренду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 164 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені в адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування чи зміни не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 , - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Захожай