Справа № 635/5402/20
Провадження № 3/635/2229/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді - Даниленко Т.П., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу прикордонної служби «Веселе» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 21.08.2020 о 10 годині 40 хвилин прикордонним нарядом «прикордонний патруль» в районі ІПТ № 1020 на напрямку н.п. Солоницівка (РФ) н.п. Борисівка (Укр) за 600м. від Державного кордону України на транспортному засобі TOYOTA SEQUOIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був виявлений та затриманий гр. України ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), який в пішому порядку перемістив через Державний кордон України з території РФ товари народного споживання після чого завантажив їх в транспортний засіб, що знаходився на території України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Суд, вислухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, пояснив, що матеріали про адміністративне правопорушення не містять доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Зауважив, що державний кордон України він не перетинав, а рухався на автомобілі з метою транспортування одного гіроскутера до свого знайомого. Вказував, що інші гіроскутери просто знаходились в автомобілі.

Представник Державної прикордонної служби в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, вказував, що матеріали справи містять достатньо доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.204-1КУпАП адміністративна відповідальність настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а ч.2 вищевказаної статті за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111741 від 21.08.2020, даними протоколу про адміністративне затримання від 21.08.2020 року, даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 21.08.2020, даними протоколу про порушення митних правил № 0765/80700/20 від 21.08.2020 з додатками, схемою порушення державного кордону на ділянці впс «Веселе» від 21.08.2020, поясненнями ОСОБА_1 , рапортом інспектора прикордонної служби М. Каплі, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , актом приймання-передавання матеріальних цінностей від 21.08.2020, відеозаписами, долученими працівниками прикордонної служби до адміністративного матеріалу.

Вказані протоколи щодо ОСОБА_1 складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення в діях ОСОБА_1 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».

Показання, надані в судовому засіданні свідками, викликаними за клопотанням ОСОБА_1 , не спростовують даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та не підтверджують обставини, на які посилається в обґрунтування своїх заперечень особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність дій посадових осіб, які оформляли адміністративні матеріали щодо останнього, не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, як спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб.

Доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, з яких убачається наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно ст.33КУпАП при накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу у мінімальному розмірі, що є достатньою мірою відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Так, 17.07.1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, кому саме належить транспортний засіб, на якому ОСОБА_1 здійснював перевезення товарів.

З огляду на вищезазначене, відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення передбачене частиною першою статті 204-1 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки немає відомостей кому належить транспортний засіб TOYOTA SEQUOIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Як зазначено у Законі України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та сплачуються особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,33-38,ч.2ст.204-1,276,279,283-285КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень без конфіскації знарядь та засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя Т.П. Даниленко