Справа №585/2138/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 33/816/527/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

підданий адміністративному стягненню за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. у зв`язку із тим, що він 28 серпня 2020 року близько 08-30 год. самовільно залишив своє місце самоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п.п.3 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження відносно нього за ст.44-3 КупАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що з метою протидії поширенню гострої респіраторної хвороби Covid-19 та моніторингу самоізоляції осіб використовується електронний сервіс «Дій вдома» Єдиного державного веб-порталу електронних послуг. Однак, лікарем ОСОБА_2 інформація відносно нього до спеціалізованої системи не вносилась, письмова добровільна згода на самоізоляцію ним не надавалась. Також лікарем в порушення вимог п.22 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року строк самоізоляції, який повинен становити 14 днів з моменту контакту з хворим, йому не встановлювався.

Апелянт вказує, що згідно з п.п.3 п.10 даної постанови, на території України на період дії карантину забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації, але лікарем ОСОБА_2 йому було дозволено 28.08.2020 року залишити місце самоізоляції. При цьому, законодавець надає право лікарю надати дозвіл на залишення місця самоізоляції і не надає права встановлювати конкретний маршрут руху, а ОСОБА_1 не зобов`язує слідувати виключно встановленим маршрутом.

Також скаржиться й на те, що судом були невірно встановлені обставини справи, так як він з хворим на Covid-19 колегою ОСОБА_3 не контактував, оскільки працює з ним в різних змінах і інші працівники зміни ОСОБА_1 продовжували працювати в звичному режимі.

ОСОБА_1 пояснює, що 25 серпня 2020 року він мав виходити на роботу, але йому зателефонував майстер і сказав зв`язатися зі своїм сімейним лікарем, оскільки у ОСОБА_4 виявили Covid-19. Спочатку його сімейний лікар ОСОБА_2 сказала йому, що його заступання на зміну, де працював хворий, не є контактом з хворим, а вже після того, як вона поспілкувалась з майстром його зміни, ОСОБА_2 передзвонила і повідомила, що відкриває йому лікарняний з 25.08.2020 по 28.08.2020.

27 серпня 2020 року лікар зателефонувала йому і сказала 28 серпня 2020 року прийти в лабораторію і здати аналіз на Covid-19 та повідомила, що лікарняний закриє того ж дня, однак 28 серпня 2020 року, перед тим, як зайти до лабораторії, він зайшов до сімейного лікаря за лікарняним, але ОСОБА_2 листок непрацездатності йому видавати відмовилась, хоча він вже був виписаний, викликала поліцію та внесла виправлення в листок непрацездатності про те, що йому була встановлена самоізоляція, яку він порушив.

Таким чином, на думку апелянта, викладені суддею в оскаржуваній постанові доводи, що лікарем ОСОБА_2 ОСОБА_1 був встановлений строк самоізоляції, який він порушив, не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) визначено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 жовтня 2020 року на території, зокрема Сумської області, установлено карантин.

Відповідно до п.п.3 п.10, 20, 22 зазначеної Постанови встановлено, що на території України на період дії карантину забороняється: самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації. Самоізоляції підлягають: особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19, лікуючий лікар визначає на підставі галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я строк самоізоляції особи з підозрою на інфікування COVID-19.

Згідно з п.27 Постанови, особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими разом проживають.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на поясненнях свідка ОСОБА_2 , яка в суді першої інстанції пояснила, що згідно з повідомленням ДУ «Сумський обласний лабораторний центр» ОСОБА_1 мав підтверджений контакт з хворим на Covid-19 та повинен був перебувати на самоізоляції по 29 серпня 2020 року включно; довідкою №94 Роменського міськрайонного відділу ДУ «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 25.08.2020 №10-03-1/711, відповідно до якої ОСОБА_1 мав близький контакт з особою, з підтвердженим випадком захворювання на інфекцію COVID-19 та повинен знаходитись на самоізоляції по 29.08.2020 включно (а.с.7); письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 28.08.2020 року, згідно з яким йому було доведено, що він перебуває на самоізоляції, як особа яка контактувала з хворим на COVI-19 (а.с.6); довідкою від 28.08.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 порушив правила самоізоляції 27.08.2020 року після 15.30 год. та 28.08.2020 року о 8.15 год. знаходився у медичному закладі без дозволу сімейного лікаря (а.с.4); листком непрацездатності, де вказано, що останній звільнений від роботи з 25.08.2020 по 28.08.2020, до роботи стати 29.08.2020 та зазначено у графі про відмітки режиму: порушення самоізоляції (а.с.12).

Зазначені докази належним чином проаналізовані суддею суду першої інстанції, на підставі яких судом встановлено дійсні обставини справи, у зв`язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, тому доводи апелянт про те, що судом невірно встановлені обставини справи, не заслуговують на увагу.

Крім того, матеріалами справи спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що згода на самоізоляцію ним не підписувалась та карантин лікарем йому не визначався, оскільки з копії листка непрацездатності від 25 серпня 2020 року вбачається відмітка, що ОСОБА_1 встановлювалась самоізоляція і він її порушив (а.с.12), а норма щодо встановлення самоізоляції для осіб, які контактували з хворими на Covid-19 носить імперативний характер, тому невнесення лікарем інформації відносно такої особи до електронного сервісу «Дій вдома» на наявність складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не впливає.

Також у своїх письмових поясненнях від 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 особисто вказав, що йому було доведено до відома про встановлений карантин та умови самоізоляції (а.с.6), що суперечить доводам його апеляційної скарги про те, що самоізоляція йому лікарем не встановлювалась.

Що стосується інших доводів ОСОБА_1 про те, що 28 серпня 2020 року лікар дозволила йому залишити місце самоізоляції, однак законодавець не надає їй права встановлювати конкретний маршрут руху, то їх слід розцінювати як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності, оскільки його перебування на самоізоляції могло вплинути на можливість виїзду на кордон на відпочинок, про що вказав сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених санкцією ст.44-3 КУпАП.

Будь-яких істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.44-3 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.