Номер провадження: 33/813/308/20
Номер справи місцевого суду: 522/8114/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Янковської Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№002153 від 24.04.2019 року, 22 березня 2019 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, а саме екскаватор-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по шляхопроводу Одеського морського торгівельного порту заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонньої особи, не пересвідчився в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з вантажним автомобілем «КАМАЗ 5410» номерний знак НОМЕР_2 з причепом «VAN HOOL» номерний знак НОМЕР_3 , який після зіткнення продовжив рух по інерції та скоїв наїзд на транспортний засіб «МАЗ» номерний знак НОМЕР_4 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а громадянин ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою порушення правил дорожнього руху, що спричинило механічні пошкодження автомобілів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року, постановити нове судове рішення, яким провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що:

1) в порушення вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення був складений через місяць після ДТП, при цьому легкі тілесні ушкодження, які отримав при ДТП ОСОБА_2 не повинні впливати на строки складення адміністративних матеріалів;

2) в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише одну потерпілу особу - ОСОБА_2 , потерпілого водія а/м «МАЗ» ОСОБА_3 не зазначено;

3) висновок експерта необґрунтований, неясний та не повний, складений з порушенням чинного законодавства, експерт не оглядав екскаватор-навантажувач «JCB 4CX SITEMASTER», та вибрав лише зручні для нього вихідні дані;

4) суд першої інстанції не надав жодної оцінки запереченням на висновок експерта та не спростував наведене в них;

5) у скоєні ДТП є вина водія т/з «КАМАЗ», який перевищував допустиму швидкість, здійснив зіткнення з відбійником, після чого його понесло на екскаватор-навантажувач «JCB 4CX SITEMASTER», та в подальшому т/з «МАЗ».

6) транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не рухався, тобто він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за бездіяльність.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та представник порту Заперченко А.В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Проте потерпілий ОСОБА_2 та його представник Румянцев О.Г. проти задоволення апеляційної скарги заперечували та зазначили, що погоджуються з рішенням суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані у повному обсязі, внаслідок чого по справі постановлено законне судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 22 березня 2019 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, а саме екскаватор-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по шляхопроводу Одеського морського торгівельного порту заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонньої особи, не пересвідчився в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з вантажним автомобілем «КАМАЗ 5410» номерний знак НОМЕР_2 з прицепом «VAN HOOL» номерний знак НОМЕР_3 , який після зіткнення продовжив рух по інерції та скоїв наїзд на транспортний засіб «МАЗ» номерний знак НОМЕР_4 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а громадянин ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 збігаються з запереченнями, наданими ним в суді першої інстанції, зазначив, що керував екскаватором-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 , на естакаді Одеського морського порту де на той час здійснювався ремонт проїзної частини.

Загрузивши асфальтно-бетонну суміш транспортний засіб ОСОБА_1 від`їхав від т/з «МАЗ» та зупинився на огородженій відповідними знаками частині дороги, де стояв не рухаючись з повним ковшем і чекав подальших вказівок сигнальника, коли в Екскаватор-Навантажувач, що знаходився в статичному стані, в`їхав т/з «КАМАЗ» під керуванням ОСОБА_2 та в подальшому здійснив наїзд на т/з «МАЗ».

Згідно Висновку експерта №19-3781/3782 від 09.10.2019 року по транспортно-трасологічному та автотехнічному дослідженні обставин зіткнення транспортних засобів, встановлено, що:

- Екскаватор-навантажувач «JCB 4СХ SITEMASTER» р/н НОМЕР_1 в умовах пригоди задньою правою кутовою частиною (опорною стійкою екскаваторної частини) ударно взаємодіяв з лівою передньою кутовою частиною автопоїзда в складі автомобіля КамАЗ-5410 р/н НОМЕР_2 і напівпричепа «VAN HOOL» р/н НОМЕР_5 , під кутом близько 30-50°, при відліку кута проти годинникової стрілки від лінії повздовжньої осі автопоїзда до лінії повздовжньої осі навантажувача за їхньою точкою перетину.

- К моменту зіткнення екскаватор-навантажувач «JCB 4СХ SITEMASTER» р/н НОМЕР_1 рухався заднім ходом.

- Зіткнення екскаватора навантажувача «JCB 4СХ SITEMASTER» р/н НОМЕР_1 з автопоїздом у складі сідельного тягача КамАЗ-5410 р/н НОМЕР_2 та напівпричепа «VAN HOOL» р/н НОМЕР_5 відбулося на відстані 6.7 метра від лівого відбійника за ходом руху автопоїзда, при знаходженні його лівим колесом у місці початку сліду його аварійного юзу Належні дії водія автопоїзда в складі сідельного тягача КамАЗ-5410 р/н НОМЕР_2 та напівпричепа «VAN HOOL» р/н НОМЕР_5 в умовах пригоди з моменту виявлення небезпеки для руху регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР:

12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

- Належні дії водія екскаватора-навантажувача «JCB 4СХ SITEMASTER» р/н НОМЕР_1 в умовах пригоди регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 10.9 ПДР:

10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

- Фактичні дії водія екскаватора-навантажувача «JCB 4СХ SITEMASTER» р/н НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 10.9 ПДР, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

- Визначити швидкість руху автопоїзда в складі сідельного тягача КамАЗ-5410 р/н НОМЕР_2 та напівпричепа «VAN HOOL» р/н НОМЕР_5 в умовах пригоди не представляється можливим за причини, які наведені в дослідженні.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 , не погоджуючись з даним висновком експерта, подав заперечення на нього та клопотання про призначення повторної комплексної експертизи, яке обґрунтував неповнотою, недостовірністю та неясністю Висновку №19-3781/3782 від 09.10.2019 року. Аналогічні доводи містяться в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, в судовому засіданні 26 грудня 2019 року експерт Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України ОСОБА_4 повністю підтвердив зроблений ним висновок судової експертизи №19-3781/3782 від 09.10.2019 року та обставини, встановлені в ході експертного дослідження.

Експерт підтвердив, що згідно слідової інформації, зафіксованої на місці пригоди, на транспортних засобах учасників пригоди та на фотознімках з місця пригоди, він дійшов категоричного висновку щодо знаходження ескаватора-навантажувача «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 в рухомому стані до його зіткнення з автопоїздом «КАМАЗ 5410» номерний знак НОМЕР_2 , а саме те, що він рухався заднім ходом, що і стало подальшою причиною наїзду т/з «КАМАЗ 5410» на т/з «МАЗ».

Крім того, експертом наголошено, що своїми діями водій ескаватора-навантажувача «JCB 4CX SITEMASTER» ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію для водія автопоїзда «КАМАЗ 5410» ОСОБА_2 , через що останній не мав технічної можливості запобігти зіткненню.

Оскільки ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог ПДР, то саме його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суперечать висновкам судового експерта.

Враховуючи, в клопотанні про призначення повторної комплексної експертизи Чиканчі І.М. порушував ті самі питання, які були з`ясовані в судовому засіданні, суд першої інстанції, з метою вирішення справи в розумні строки, відмовив у задоволенні клопотання про проведення повторної експертизи, оскільки експертом вже була надана вичерпна відповідь на питання, які мають суттєве значення для вирішення даної справи.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі та клопотанні про призначення повторної експертизи, оскільки експертом отримано вибіркові вихідні дані, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для призначення повторної експертизи, оскільки для виконання висновку експерта до експертної установи була направлена цілком адміністративна справа та експерти не були обмежені лише тим переліком вихідних даних, які були зазначені в ухвалі про призначення експертизи. У разі сумніву експерти мали передбачене законом право залишити проведення експертизи без виконання.

З матеріалів справи також вбачається, що допитаний в судовому засіданні 26.12.2019 року, в присутності експерта, ОСОБА_5 пояснив суду, що він будучи старшим прорабом ремонтно-будівельного управління ОФ ДП «АМПУ», керуючи роботами по укладенню асфальту, в день коли сталась ДТП, почувши звук скрежету металу, повернувся обличчям в напрямку звуку та побачив, як автопоїзд «КАМАЗ 5410» рухався від екскаватора-навантажувача з яким щойно контактував, в напрямку вантажного автомобіля «МАЗ», з яким в подальшому зіткнувся.

Самого моменту зіткнення свідок не бачив, оскільки місце пригоди знаходилося у нього за спиною та чи рухався екскаватор-навантажувач до зіткнення заднім ходом, не бачив, як і не бачив характеру руху автопоїзда «КАМАЗ» до зіткнення, а лише чув звук роботи двигуна. Також зазначив, що «КАМАЗ» первинно контактував з екскаватором-навантажувачем лівою стороною своєї кабіни, та внаслідок такого контактування, допускає, що в тягачі «КАМАЗ» заклинило педалі.

За наслідками допиту свідка, експертом було вказано, що показання свідка повністю узгоджуються з механізмом пригоди, встановленим при проведенні судової експертизи. А саме, що екскаватор-навантажувач контактував з лівою стороною кабіни тягача «КАМАЗ» від чого у останнього була деформована рульова тяга та заклинені педалі керування, і як наслідок, тягач у некерованому стані продовжив рух та зупинився лише через наїзд на перешкоду вантажний автомобіль «МАЗ».

Допитаний в судовому засіданні 13.01.2020 року водій ОСОБА_3 пояснив суду, що він, будучи водієм транспортного засобу «МАЗ» стояв завантажений асфальтом в огородженому місці з увімкненою аварійною сигналізацією.

Вийшовши з транспортного засобу, він побачив, як транспортний засіб «КАМАЗ» вдарився в трактор і у нього відірвало колесо, а потім врізався в транспортний засіб «МАЗ», не гальмуючи при цьому. Характеру руху вантажного автомобіля «КАМАЗ» до його зіткнення з ескаватором-навантажувачем свідок не бачив, візуально швидкість руху вантажного автомобіля до зіткнення та після зіткнення, вказати не може. Проте за характером пошкоджень вантажного автомобіля «МАЗ», припускає, що швидкість руху «КАМАЗ» до його зіткнення з екскаватором була 50-60 км/год. На питання суду та учасників розгляду свідок вказав, що перед зіткненням екскаватор-навантажувач рухався паралельно меж проїзної частини, а його зіткнення з вантажним автомобілем «КАМАЗ» відбулось на смузі руху екскаватора де і був зосереджений осип уламків транспортних засобів.

Таким чином, судом першої інстанції була надана вірна оцінка, що зазначені покази свідків мають суттєві невідповідності з матеріалами справи, а саме, суперечать доказам, які знаходяться на а.п. 2, 5, 9, 34, 99-109.

Всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення була надана належна оцінка поясненням свідків та поясненням експерта.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №005123 від 24.04.2019 року складений з порушеннями вимог КУпАП в частині строку складання протоколу, а саме не протягом 24-годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, та в частині не вказання поліцейським особи потерпілого в протоколі були предметом розгляду в суді першої інстанції, та їм дана належна оцінка в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 002153 від 24.04.2019 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.03.2019 року, схемою до протоколом огляду місця події, фотознімками з місця ДТП, Висновком експерта №19-3781/3782 від 09.10.2019 року по транспортно-трасологічному та авто технічному дослідженні обставин зіткнення транспортних засобів, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , показаннями свідка ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши всі належні та допустимі докази, всупереч доводів апеляційної скарги, дотримався вимог статей 245 та 280 КУпАП та дійшов до правильного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Одночасно апеляційний суд погоджується з закриттям провадження по адміністративній справі з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення сталось 22 березня 2019 року, протокол про адміністративне правопорушення складений 24 квітня 2019 року, а до суду першої інстанції справа надійшла 14 травня 2019 року, таким чином, на момент розгляду вказаної справи, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

При цьому при закритті провадження по справі, суд першої інстанції всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов вірного висновку встановивши вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вказані висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов