КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 01.02.2020 року о 17 год. 45 хв., по вул. Тепловозна в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Александров Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2020 року та закрити провадження в справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог КУпАП, оскільки суддя не з`ясував усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння, що були повідомлені поліцейським ОСОБА_1 , як підстава для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відсутні у переліку ознак, визначених пунктом 4 Розділу І Інструкції, та не відповідають тим ознакам, що зазначені у складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апелянт вважає, що вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога є незаконною і останній не мав обов`язку виконувати незаконні вимоги працівників поліції, оскільки єдиною законною підставою для проведення такого огляду є наявність у водія ознак сп`яніння, чітко визначених вищезазначеною Інструкцією.

Також апелянт звертає увагу, що згідно п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння» (затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008) та п.6 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення» (затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015) у разі наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, оформлення працівниками поліції направлення водія на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим, однак в матеріалах справи відсутнє таке направлення, а отже працівники поліції не направляли водія ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб до медичного закладу з метою його огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки єдиною законною підставою для проведення такого огляду є наявність у водія ознак, чітко визначених Інструкцією.

Крім того зазначає, що у письмових поясненнях свідків останні засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, що не відповідає фактичним обставинам. Крім того, працівники поліції не оглядали ОСОБА_1 на наявність у нього ознак сп`яніння в присутності цих свідків і вони не були очевидцями виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Апелянт також стверджує, що після складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній продовжив керувати автомобілем, тобто поліцейські не відстороняли його від керування транспортним засобом, а тому апелянт вважає, що вказаний протокол був складений працівниками поліції виключно з метою штучного покращення результатів своєї діяльності.

Вислухавши пояснення захисника Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника, апеляційний суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Александров Д.О., окрім доводів викладених в його апеляційній скарзі, також зазначив, що відповідальність за ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, однак поліцейськими не було дотримано цього порядку встановленого Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції», оскільки ознаки наркотичного сп`яніння зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному лейтенантом поліції Третяковою С.О., суттєво відрізняються від тих ознак, які були оголошені свідкам іншим поліцейським. Вказані обставини також свідчать, що передбачену вказаною Інструкцією процедуру проводив інший поліцейський, ніж той хто проводив огляд водія ОСОБА_1 та складав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, свідки, які зафіксовані на відеозаписі не представлялися, а тому невідомо чи це ті ж самі свідки, які підписували наявні у справі письмові пояснення та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою і його вина підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.02.2020 року серії ДПР18 №085973 (а.с. 1), згідно якого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння (а.с. 2), а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 3), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, після зупинки поліцейським водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог ПДР України, в процесі спілкування з водієм у поліцейського виникла підозра щодо перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейським було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, однак через деякий час відмовився від проходження такого огляду, у зв`язку з чим працівником поліції було залучено двох свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога.

Згідно положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому згідно п.п. 3, 4 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже всупереч тверджень апелянта, ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені поліцейським Третяковою С.О. в протоколі про адміністративне правопорушення та ті, що були озвучені ОСОБА_1 в присутності свідків за своїм змістом відповідають ознакам, передбаченим п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а посилання захисника на ту обставину, що вказані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають ознакам виявленим іншим поліцейським, не спростовує наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а тому вимога поліцейського пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога висунута водію ОСОБА_1 на законних підставах, оскільки поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, складання якого є обов`язковим згідно п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння» (затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008) та п.6 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення» (затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015), апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наведені захисником положення нормативно-правових актів не містять вимоги щодо обов`язкового складання такого направлення, а враховуючи, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, останній не направлявся на такий огляд до закладу охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими не було дотримано встановленого порядку огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки передбачену вказаною Інструкцією процедуру проводив інший поліцейський, ніж той хто проводив огляд водія ОСОБА_1 та складав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки протокол був складений уповноваженою на те особою, у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП і діючим законодавством не встановлено жодних вимог щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення саме тим поліцейським, який проводив огляд водія на стан сп`яніння або пропонував йому пройти такий огляд та здійснював інші дії відповідно до порядку встановленого вказаною Інструкцією.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і доводи захисника про те, що працівники поліції не оглядали ОСОБА_1 в присутності свідків і вони не були очевидцями виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а зафіксовані на відеозаписі свідки не представлялися, а тому невідомо чи дійсно вони підписували наявні у справі письмові пояснення, оскільки діючим законодавством не встановлено жодних вимог щодо присутності свідків під час виявлення поліцейським ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, а відмова водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння була зафіксована свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як того вимагає п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння» і будь-яких даних про те, що письмові пояснення цих свідків підписані іншими особами апелянтом не наведено.

Інші доводи апеляційної скарги захисника, зокрема щодо відсутності в матеріалах справи даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають на доведеність його винуватості у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, який відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки така відмова була зафіксована у встановленому законом порядку з дотриманням вимог вищезазначеної Інструкції та об`єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №753/2821/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/1845/2020

Головуючий у І інстанції - Скуба А.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.