ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/388/20 Номер провадження 33/814/619/20Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія:ч.1 ст. 173-2 КУАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем Гавриленко Л.М. з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Литовченка Р.В. на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Полтава, громадянка України, проживаюча: АДРЕСА_1 , не інваліда, працююча телефоністом в в/ч НОМЕР_1 , -

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, закривши провадження у справі в зв`язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 21 січня 2020 року близько о 14-00 год. в приміщенні Щербанівського ліцею в с. Щербані Полтавського району Полтавської області, вчинила домашнє насильство щодо своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось в умисних діях психологічного характеру, примушуючи доньку піти з нею додому попри її незгоду та обмежувала вільне її пересування, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судді захисник Литовченко Р.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а додані до протоколу копії пояснень та заяв належним чином не завірені. В протоколі не вказана суть адміністративного правопорушення, не вказано, яке саме насильство та в чому воно проявилось з боку ОСОБА_1 до своєї доньки.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Литовченка Р.В. дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, в той час як відповідно до ст.69 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 248039 від 12 лютого 2020 року зазначено, що 21.01.2020 року близько 14-00 год., ОСОБА_1 , вчинила домашнє насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось в умисних діях психологічного характеру, примушуючи доньку піти з нею додому попри її незгоду та обмежувала її вільне її пересування.

Як видно із матеріалів справи, поліцію до освітнього закладу викликала сама ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що їй не дають можливості поговорити зі своєю донькою.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 ,яка є матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_2 , вбачається, що між нею та ОСОБА_1 існують неприязні стосунки, є наявний судовий розгляд про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав і передачі дитини їй, як бабусі.

При цьому у письмових поясненнях не викладено жодних фактів вчинення ОСОБА_1 дій, що підпадали б під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2КУпАП.

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , будь-яких прав стосовно своєї дитини ОСОБА_1 не позбавлена, на її утриманні перебуває і інша малолітня дитина, син 2012 року народження, стосовно якого також ОСОБА_1 не позбавлена батьківських прав, а тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 має право на виховання своєї дитини та має право на спілкування з нею.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 3 ч. 1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Натомість, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що конфлікт виник у школі, а саме в класі де навчається її дочка, при цьому були присутні вчителі і розмова стосувалась тільки причини не проживання ОСОБА_2 вдома, а тому будь-яка можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана ОСОБА_4 , відсутня, у звязку з чим відсутній і склад правопорушення, так як сам лише факт існування конфліктної ситуації між учасниками справи не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції не було встановлено всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Литовченка Р.В. підлягає задоволенню, а постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 , підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Литовченка Р.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову.

ОСОБА_1 визнати не винуватою та справу стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко.