ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1299/20 Справа № 203/1821/20 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Остапенка П.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 2 763 220, 51 грн. з конфіскацією товарів - «санітарно-технічні вироби в асортименті» вагою брутто 15646,7 кг, -

за участю:

захисника Остапенка П.В.

представника митниці Козія І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року 31 березня 2017 року в зоні діяльності Львівської митниці ДФС з Республіки Польщі відповідно до контракту від 14 березня 2017 року №21 та доповнення до нього від 30 березня 2017 року №5 на підставі книжки МДП від 30 березня 2020 року №JX/77577235, CMR від 30 березня 2017 року №181034, інвойсу від 30 березня 2017 року № І 5/03 вантажним автомобілем р/н НОМЕР_2 / НОМЕР_3 на адресу ТОВ «Гранвіль» було переміщено товар - «санітарно-технічні вироби в асортименті» вагою брутто 15646,7 кг, загальною вартістю 29 053,69 доларів США, який у подальшому доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС та оформлено у митному режимі «імпорт» за електронною митною декларацією №/2017/202881 від 03 квітня 2017 року. Згідно п.1.1. зазначеного вище контракту, укладеного та підписаного ОСОБА_2 з компанією «DOWROCK COMMERCIALL.P» (Scotland.GB), поставка товару в Україну здійснюється в кількості та асортименті, обумовлених у доповненнях. Під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України вищевказаних товарів та встановлення їх вартості Дніпропетровською митницею ДФС ініційовано направлення запиту до митних органів Федеративної Республіки Німеччини та Республіки Польщі. Листами Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії від 27 жовтня 2017 року №29167/99-99-20-02-01-17 та від 05 грудня 2019 року №31946/7/99-99-20-02-01-17 на адресу Дніпропетровської митниці ДФС надійшла відповідь митних органів Федеративної Республіки Німеччини та Республіки Польщі разом із копіями митних декларацій, на підставі яких здійснювався експорт вказаних вище товарів до України. При порівнянні інформації, наявної в митних деклараціях, наданих митними органами Республіки Польщі та ФРН, із відомостями, зазначеними у документах, які були надані у Львівську митницю ДФС при ввезенні до України та у Дніпропетровську митницю ДФС до митного оформлення, було виявлено розбіжності в частині вартості імпортованого товару. Згідно вказаних вище товаросупровідних документів, які були надані у Дніпропетровську митницю ДФС, до митного оформлення заявлено товари загальною вартістю 29 053,69 доларів США (за курсом НБУ 783 754,03 грн). Відповідно до митної декларації (NOTA TRANZITOWA NCTS) від 31 березня 2017 року №17PL303080TSOQV6B3, надісланої митними органами Республіки Польщі, та експортних декларацій від 22 березня 2017 року №17 DE55Е5, 22 березня 2017 року№17DE79E5; від 23 березня 2017 року №17DEВІЕ6, надісланих митними органами Федеративної Республіки Німеччини, вартість тих самих товарів, заявлена при експорті, складала 95 401,26 євро (за курсом НБУ 2 763 220, 51 грн), що на 1 979 466,48 грн. за курсом НБУ більше, ніж задекларовано в Україні. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів вартістю 2 763 220,51 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, інвойсу від 30 березня 2017 року № І 5/03, доповнення до нього від 30 березня 2017 року №5, які містять неправдиві відомості щодо вартості санітарно- технічних виробів в асортименті.

В апеляційній скарзі адвокат Остапенко П.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову та закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказує, що про наявність та зміст постанови ОСОБА_1 дізнався від свого представника 01 жовтня 2020 року. Вказує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Також вказує, що судом було порушено строки розгляду даної справи, оскільки відповідно до ст. 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання матеріалів, в той час як автоматизований розподіл справи відбувся 28 травня 2020 року, а суддею було підписано повістку про виклик ОСОБА_3 у судове засідання на 23 червня 2020 року. Також зазначає про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості надати пояснення по суті справи та заперечення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 23 червня 2020 року. З матеріалів слідує, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційна скарга останнім подана до суду першої інстанції 09 жовтня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а з матеріалами справи захисник Остапенко П.В. ознайомився 29 вересня 2020 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до чинного законодавства питання щодо адміністративної відповідальності та провадження у справах за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як встановлено апеляційним переглядом вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, стосовно ОСОБА_1 були дотримані та виконані в повному обсязі.

Так, стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, та стало встановлення районним судом в ході розгляду справи наявності в діянні ОСОБА_1 об`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в повному обсязі узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил №0157/11000/20 від 23 квітня 2020 року на адресу Дніпропетровської митниці ДФС надійшли листи Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії вiд 27 жовтня 2017 року № 29167/99-99-20-02-01-17 та від 05 грудня 2019 року № 31946/7/99-99-20-02-01-17, якими скеровано відповідь митних органів Республіки Польщі та Федеративної Республіки Нiмеччини на запит української сторони щодо проведення перевірки законності здійснення поставок товарів «санітарно-технічні вироби», «санітарно-технічне обладнання», «меблі в асортименті» на адресу ТОВ "Гранвіль".

Митними органами Республіки Польщі та Федеративної Республіки Нiмеччини до листів - звернень долучено копії митних декларацій, на підставі яких здійснювався експорт вказаних вище товарів до України.

При порівнянні інформації, наявної в митних деклараціях, наданих митними органами Республіки Польщі та ФРН із відомостями, зазначеними у документах, які були надані у Львівську митницю ДФС, привезені до України та у Дніпропетровську митницю ДФС до митного оформлення, було виявлено розбіжності в частині вартості імпортованого товару.

Так, згідно вказаних вище товаросупровідних документів, які були надані у Дніпропетровську митницю ДФС до митного оформлення, заявлено товари загальною вартістю 29 053,69 доларів США (за курсом НБУ 783 754,03 грн.).

Відповідно до митної декларації (NOTA TRANZYTOWA NCTS) від 31 березня 2017 року №17PL303080TSOQV6B3, надісланої митними органами Республіки Польщі та експортних декларацій від 22 березня 2017 року №17 DE55Е5, 22 березня 2017 року№17DE79E5; від 23 березня 2017 року №17DEВІЕ6, надісланих митними органами Федеративної Республіки Німеччини, вартість тих самих товарів, заявлена на експорті склала 95 401,26 євро ( за курсом НБУ 2 763 220,51 грн.), що на 1 979 466, 48 грн. за курсом НБУ більше, ніж задекларовано в Україні.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів вартістю 2 763 220,51 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів інвойсу від 30 березня 2017 року № І 5/03, доповнення до нього від 30 березня 2017 №51, які містять неправдиві відомості щодо вартості санітарно-технічних виробів в асортименті.

Згідно ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному

дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про порушення митних правил №0157/11000/20 від 23 квітня 2020 року, копіями ЕМД №UA110150/2017/202881 від 03 квітня 2017 року, ЕЕ №110000000/2017/907323, інвойсом № І 5/03 від 30 березня 2017 року, CMR №181034 від 30 березня 2017 року, доповненням до інвойсу №5 від 30 березня 2017 року, комерційною пропозицією, TIR JX77577235, контрактом №21 від 14 березня 2017 року, транзитною накладної MRN 17PL303080TS0QV6B3, листами ДФС України від 27 жовтня 2017 року №29167/7/99-99-20-02-01-17 та від 05 грудня 2019 року №31946/7/99-99-20-02-01-17 з додатками, експортними деклараціями №17DE55Е5, №17DE79E5, №17 DEВІЕ6, копіями документів, які були підставою для пропуску на митну територію України товарів, які переміщувалися транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 / НОМЕР_3 за митними деклараціями від 31 березня 2017 року №UA110000/2017/907323.

Вказані докази в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів вартістю 2 763 220,51 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів інвойсу від 30 березня 2017 року № І 5/03, доповнення до нього від 30 березня 2017 №51, які містять неправдиві відомості щодо вартості санітарно-технічних виробів в асортименті, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та його слід визнати винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема, подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Доводи в апеляційній скарзі захисника стосовно порушення права ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та неповідомлення про дату та час розгляду справи є безпідставними з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було відомо про складання щодо нього протоколу про порушення митних правил № 0157/11000/20 від 23 квітня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого ОСОБА_1 08 травня 2020 року особисто під підпис отримав копію зазначеного протоколу.

Також, суд першої інстанції здійснив необхідні заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення на ім`я ОСОБА_1 судової повістки про виклик до суду у судове засідання, проте остання була повернута до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

При цьому ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його до суду першої інстанції, до суду першої інстанції жодного разу не з`явився, не вживав заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи, що свідчить про його ухилення від участі у розгляді справи та безпідставне умисне затягування справи.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського Суду з прав людини, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП обгрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції приходить до висновків, що судом першої інстанції було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України і всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Разом з цим, слушними є доводи апелянта щодо закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Так, на час порушення ОСОБА_1 митних правил, а саме 31 березня 2017 року (відповідно до оскаржуваної постанови від 23 червня 2020 року) ч. 2 ст. 467 МК України діяла в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури» № 5288-УІ від 18 вересня 2012 року (далі Закон № 5288-УІ), відповідно до якої, якщо справи про порушення митних правил розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих порушень.

Згідно з прийнятими змінами Законом України «Про внесення змін до Митного Кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року (далі Закон № 2612-УІІІ) ч. 2 ст. 467 МК України виключено, а ч. 1 ст. 467 викладено у наступній редакції: «Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом».

Таким чином, Закон № 2612-VIII фактично збільшив строки накладення адміністративного стягнення на період розгляду відповідних справ судом, що є погіршенням правового становища осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 МК України норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Прийняті зміни до ст. 467 МК України не пом`якшують та не скасовують відповідальність особи, а тому в силу положень ст. 58 Конституції України та ст. 3 МК України не поширюються на правопорушення, вчинені до прийняття відповідних змін.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції (23 червня 2020 року) закінчилися передбачені ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції Закону №5288-VІ) строки накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил, справа стосовно ОСОБА_1 підлягала закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищевикладене, не врахував положення ч.ч. 1 та 2 ст. 8 КУпАП, згідно з якими особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, не закрив провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, допустив неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст. 487, ч. 5 ст. 529 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (ст. 467 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції Закону № 5288-VІ від 18 вересня 2012 року, яка діяла на час вчинення правопорушення) якщо справи про порушення митних правил розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих порушень.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, датою вчинення адміністративного правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 , є 31 березня 2017 року, а час, який сплинув з дня вчинення правопорушення до винесення судового рішення судом першої інстанції становить 3 роки 2 місяці і 23 дні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 467 Митного кодексу України (в редакції Закону України № 5288-VI від 18 вересня 2012 року) -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Остапенка П.В. про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити та поновити захиснику Остапенку П.В. строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Остапенка П.В. - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції Закону України № 5288-VI від 18 вересня 2012 року) у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот