КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/3705/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 29.06.2020 приблизно о 06 год. 15 хв. ОСОБА_1 по вул. Ялтинській в м. Києві керував транспортним засобом «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації руху. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки він не керував автомобілем, а 29 червня 2020 року відпочивав у розважальному закладі разом зі своїм братом ОСОБА_2 та друзями, і приблизно о 5 годині ранку вони їхали додому на зареєстрованому на нього автомобілі «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , яким останнім часом користувався його брат ОСОБА_2 , і того ж дня був за кермом.

Крім того, апелянт вказує на те, що о 06 год. 25 хв. брат зупинив авто біля будинку № 24/23 по вул. Ялтинській та пішов до магазину за цигарками, в цей час він, апелянт, зі своїми товаришами сидів в автомобілі припаркованому біля будинку та чекав на брата. У цей момент до них під`їхав автомобіль патрульної поліції, після чого поліцейські заявили, що підозрюють його в перебування в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, проте, на їх вимогу, він зазначив, що підстав для проходження даного огляду немає, так як він не керував автомобілем, а водієм є його брат, який відійшов за цигарками, однак поліцейські не прийняли до уваги його доводи і склали відносно нього протокол, після чого повернувся його брат, який підтвердив його пояснення.

Звертає увагу апелянт і на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки із досліджених у суді відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції вбачається, що працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», від чого він дійсно відмовився, посилаючись на те, що не був водієм, проте пропозиції поліцейського щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не надходило.

Також, як зазначає апелянт, в матеріалах справи відсутнє направлення його на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Посилається апелянт і на те, що для підтвердження стану тверезості він негайно після складання протоколу поїхав до ЦРЛ Києво-Святошинського району м. Боярка для проходження огляду на стан сп`яніння в загальному порядку, і згідно довідки лікарні від 29 червня 2020 року він о 08 год. 50 хв. пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого ознак сп`яніння у нього не виявлено.

Що ж, стосується пояснень свідків, то на думку апелянта, своїми підписами у протоколі, складеному поліцейським, вони лише підтвердили факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто, як вважає апелянт, наявність підписів не підтверджує факту пропозиції працівника поліції пройти огляд за допомогою технічного засобу у медичному закладі, а також факту відмови від проходження огляду за допомогою технічного засобу та у медичному закладі.

Крім того, вказує апелянт на те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, не отримував судової повістки, а про розгляд справи дізнався увечері 11 серпня 2020 року на сайті суду, та через брак часу не встиг звернутись за юридичною допомогою, і запросити свідків до суду з метою їх допиту.

Просить апелянт звернути увагу і на те, що достовірно не було встановлено, що він керував автомобілем, так як поліцейськими зовсім не встановлювався факт керування транспортним засобом, не були опитані особи, які знаходились в автомобілі, а також працівники поліції не довели його перебування у стані алкогольного сп`яніння, при тому, що візуальне спостереження особи не може бути доказом в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_3 , який був одним із свідків у присутності яких складався протокол про адміністративне правопорушення; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що останній, будучи особою, яка, як прямо передбачено законом, керуєтранспортним засобом, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки відповідна вимога поліцейського щодо проходження такого огляду може стосуватися не будь-якої особи, яка знаходиться у транспортному засобі або біля нього, а лише водія, який керував цим транспортним засобом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 140287 від 29 червня 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він не містить достовірної інформації про те, що саме ОСОБА_1 перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 .

Зокрема, матеріали справи, в тому числі згаданий вище протокол про адміністративне правопорушення, не містять жодних даних не лише про рух вказаного вище автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а й про передбачені законом підстави його зупинки працівниками поліції.

Більш того, дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, в тому числі поясненнями свідка ОСОБА_3 , не тільки не спростовані, а навпаки підтверджені твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , а тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням приладу Драгер.

З огляду на вищенаведене вважаю, що працівники патрульної поліції не мали законних підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в даному конкретному випадку він не був водієм, у розумінні цього терміну, який визначено п. 1.10 Правил дорожнього руху України а відповідно до вимог, передбачених п. 2.5 цих Правил, такому огляду підлягають лише водії.

Факт знаходження ОСОБА_1 у салоні автомобіля, який не рухався, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що він керував або почав керувати цим автомобілем, не давав поліцейським підстав, у разі виявлення у нього ознак будь-якого сп`яніння, не тільки для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, а й для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в цьому випадку він не може бути визнаний суб`єктом відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До цього слід також і те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням приладу Драгер не може свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103) та Інструкції, виданої на виконання цієї постанови «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки, як вбачається із пояснень у суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4 та відеозапису з відеореєстраторів поліцейських, який долучено до протоколу, ОСОБА_1 не пропонувалось, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я після відмови останнього пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції може нести лише водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Домарєв О.В.