Провадження №3/756/5474/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

17 листопада 2020 року

Суддя Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відомості про працевлаштування відсутні, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 01 вересня 2020 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№213945 від 13 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з якого слідує, що 13 серпня 2020 року о 23-52 год. в м. Ромни по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volvo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту та здав біосередовище у медичному закладі, інкриміновано порушення п.2.9«а» Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Він та його захисник Мельник Ф.В. заперечували обставини його вчинення, викладені в протоколі, посилаючись на грубе порушення інспектором патрульної поліції порядку проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Не згодний з результатами проведеного медичного обстеження. Вважав, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому просив провадження у справі щодо нього закрити.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши письмові докази по справі, без можливості огляду відеозапису з бодікамери, на вимогу суду надана не була, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи / та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначаючи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом досліджений висновок щодо результатів медичного огляду за метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 13 серпня 2020 року з якого видно, що об 00.40 год. ОСОБА_1 пройшов огляд у лікаря КНП СОР ОКСЛ К.Омельченка на стан сп`яніння у висновку якого зазначено, що він перебуває у стані сп`яніння. В графі про ознайомлення ОСОБА_1 з результатами дослідження він зазначає, що заперечує та бажає його оскаржити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував правдивість результатів наданого дослідження. Зауважив, що на його вимогу йому не надано зразки біоматеріалу для проведення експертизи. Що вони не були опломбовані заявив клопотання про витребування відповідної інформації у медичному закладі.

Судом 15 вересня 2020 року витребувано відповідні дані та інформацію про проходження ОСОБА_1 медичного обстеження на стан сп`яніння 13 серпня 2020 року.

На вимогу суду з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» 10 листопада 2020 року надійшли копії матеріалів, що стали підставою для висновку про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, в направленні на медичний огляд зазначено, що ОСОБА_1 направлено на обстеження алкогольного та наркотичного сп`яніння. Згідно результатів імунохроматографічного дослідження №57 тест- смужок, результат негативний. За результатами №45 дослідження методом фотометрії рідкої частини крові і чи сечі гр. ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт у крові : - г/л, в сечі : 0,7 г/л. Як зазначено в результаті дослідження, дата та час забору об`єкту об 00.50 год. 13 серпня 2020 року, дата та час доставки об`єкту в КДЛ об 8.20 год. 13 серпня 2020 року.

За клопотанням адвоката Ф.В. Мельника до матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки, яке надійшло на його запит з КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», з якого видно, що фотометр фотоелектричний КФК3 заводський номер №5301635 пройшов повірку 26 листопада 2008 року з дійсністю повірки до грудня 2009 року.

Проте,суд не може визнати обґрунтованими посилання адвоката на недійсність висновку через пропуск повірочного інтервалу вимірюваної техніки, за допомогою якої проведено дослідження ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Як видно з Акту медичного огляду №138 від 13 серпня 2020 року,який надійшов на вимогу суду 10 листопада 2020 року, лікар-нарколог К.І. Омельченко при огляді 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 зазначив у пункті 18, що технічні засоби які використовувалися для визначення наявності вимірювання вмісту етилового спирту Алкофор 307 №Q повірка якого проведена 03 вересня 2019 року та чинний до 03 вересня 2020 року. За результатами лабораторних тестів в сечі ОСОБА_1 виявлено 0,7 г/л етилового спирту, наркотичних речовин не виявлено. Лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу проведена 08.20 год. 13 серпня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечуючи перебування у стані алкогольного сп`яніння та вживання алкогольних напоїв повідомив, що транспортним засобом почав керувати 12 серпня 2020 року з 23.50 год. після того, як працівники поліції о 23.30 год. зупинили знайомого ОСОБА_2 , який керував автомобілем, а він був пасажиром. Між ними виник конфлікт щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, склавши протокол, поліцейські пересвідчилися що в нього, ОСОБА_1 є водійське посвідчення, здійснили його огляд, при цьому поліцейські вели відео зйомку та передали йому керування транспортним засобом, як особі,яка перебувала у тверезому стані. Через 100-200 метрів вони знову наздогнали та почали складати протокол вже на ОСОБА_1 . Просив суд витребувати відеозапис з бодікамери на якій видно факт його обстеження та передачі поліцейськими йому право керування автомобілем Volvo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За клопотанням ОСОБА_1 судом 21 вересня 2020 року було витребувано відеозапис з нагрудної камери Роменського ВП старшого сержанта поліції Каплуна В.В. від 13 серпня 2020 року.

На запит суду 26 жовтня 2020 року з Роменського відділу поліції 26 жовтня 2020 року надійшла відповідь про відсутність з технічних причин запису з відеокамери сержанта поліції Каплуна В.В. від 13 серпня 2020 року.

Таким чином, досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 та матеріали, додані до нього, не підтверджують «поза розумним сумнівом» наявності в його діях вказаних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, не свідчать про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо адміністративна справа підвідомча суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення по справі визначений ч.2 ст.38 КУпАП строк для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення сплинув, провадження у справі підлягає закриттю в силу п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.38, 124, 245, 247 ч.1 п.7, 268, 280, 283, 284 ч.1 п.3, 287-289 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці, з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: Н.О. Яценко