ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/250/20 Справа № 203/4122/19 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 напостанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

За участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2019 року, о 13 год. 30 хв., в м.Дніпро по вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 56, ОСОБА_1 керувала автомобілем Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження закрити за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ніхто з поліцейських не запропонував їй проходження медосвідчення, процедура пройшла без вилучення водійського посвідчення і вимагання доставлення автомобіля на штрафмайданчик, працівниками поліції її не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про їх впевненість в її адекватності та спроможності керувати автомобілем, цей факт можуть підтвердити свідки.

Вказує, що постійно користувалась сайтом Судова влада та постійно слідкувала за станом розгляду справ, однак інформація щодо розгляду даної справи на сайті не було, про рішення дізналась лише 05.02.2020 року, коли така інформація з`явилась на сайті. Намагалась двічі дізнатись про стан розгляду справи в канцелярії суду, але їй повідомляли, що така справа відсутня. В судовій повістці була помилка в її прізвищі, а тому повідомлення повернулось до суду.

Також зазначає, що будь-яких підозр щодо її стану у поліції не було, поліцейський зухвало повідомив, що, оскільки є інформація в базі, що на даному автомобілі було затримано особу, яка перевозила наркотики, то її тепер будуть зупиняти постійно. Судовим рішенням жодним чином не доведена вимога поліцейських щодо медосвідування.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №213148 від 11.11.2019 року (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків (а.с. 2-3); рапортом працівника поліції (а.с. 4).

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покази свідків та працівника патрульної поліції повністю узгоджуються між собою та сумнівів в апеляційному суді не викликають.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що ніхто з поліцейських не запропонував їй проходження медосвідчення, процедура пройшла без вилучення водійського посвідчення і вимагання доставлення автомобіля на штрафмайданчик, працівниками поліції її не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про їх впевненість в її адекватності та спроможності керувати автомобілем, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за перебування в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, що є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт не довела належними та допустимими доказами неможливість проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції під час зупинки її транспортного засобу.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що будь-яких підозр щодо її стану у поліції не було, поліцейський зухвало повідомив, що, оскільки є інформація в базі, що на даному автомобілі було затримано особу, яка перевозила наркотики, то її тепер будуть зупиняти постійно, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці.

Таким чином, працівником поліції було встановлено ознаки сп`яніння передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказов МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Не довіряти уповноваженій особі працівнику поліції, який склав відповідний протокол у суду апеляційної інстанції підстав немає.

А те, що поліцейський зухвало повідомив, що, оскільки є інформація в базі, що на даному автомобілі було затримано особу, яка перевозила наркотики, то її тепер будуть зупиняти постійно не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на її ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушила п. 2.5 ПДР України та її дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова