ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/807/20
Єдиний унікальний № 317/2373/20 Головуючий в 1-й інстанції - Сакоян Д.І.
Категорія - ст. 130 ч.1 КупАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вертелецької Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вертелецької Т.В. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, офіційно працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості не відомі, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 07.08.2020 о 17 год. 15 хв. по вул. Гранітній в с. Наталівка Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керував не зареєстрованим мопедом Z550 з об`ємом двигуна 49,9 см3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідків зі згоди водія. Результат - 0,67 проміле.

Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101339, складеному 07.08.2020.

В апеляційній скарзі захисник Вертелецька Т.В. з постановою суду не згодна, вважає, що висновки суду щодо винуватості гр. ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи та наявним доказам.

Зауважує, що свідків, зазначених у протоколі, при проходженні огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» не було. Це підтверджується і відсутністю осіб, зазначених свідками на відеозапису. По-друге, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101339 вказано лише прізвище ім`я і по-батькові осіб як свідків, яких неможливо ідентифікувати.

Не відповідає дійсності зазначене в постанові про те, що нібито ОСОБА_3 в судовому засіданні сказав, що випив пива перед тим, як його зупинили. ОСОБА_3 це заперечує і в протоколі ним було записано, що алкоголь не вживав і навіть в оскаржуваній постанові суду вказано, що провину свою не визнав.

Не відповідає дійсності і зазначене у постанові про те, що нібито ОСОБА_3 вказав в судовому засіданні, що не поїхав до лікарні проходити огляд, оскільки не було на чому їхати.

Зауважує, що ОСОБА_2 не направляли і навіть не пропонували проїхати у медичний заклад, заклад охорони здоров`я для проходження огляду, а направлення було складено вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення, направлення не містить печатки, тому цей документ не може підтверджувати відмову від проходження медогляду.

Також зауважує, що більшість інформації, викладена в рапорті не відповідає обставинам справи і спростовується відеозаписом, які самі поліцейські і надали до матеріалів справи, поміж іншого, в рапорті вказано про те, що нібито йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі на що він відмовився, проте ОСОБА_4 взагалі не пропонували проходити огляд в медичному закладі.

Зауважує, що рапорт взагалі не може слугувати доказом у справі.

Також зауважує, що відеозаписом не підтверджується факт зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

В момент проходження огляду на пристрої «Драгер» немає поряд свідків, які вказані у протоколі, тобто огляд проведено без двох свідків, як це передбачено чинним законодавством.

Суд першої інстанції після заявленого ОСОБА_1 клопотання про допит свідка, без пояснення підстав не допитував свідка і в оскаржуваній постанові взагалі не зазначив нічого про цього свідка.

ОСОБА_3 , не визнаючи результати огляду, проведеного із застосуванням «Драгеру», про що зазначено ним у протоколі про адміністративне правопорушення, не був доставлений до закладу охорони здоров`я і стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 не підтверджено належним доказом, яким у даному випадку може бути виключно висновок лікаря-нарколога.

Згоди із результатами з пристрою «Драгер» ОСОБА_3 не надавав, більше того, в самому протоколі зазначив, що протокол є незаконним і що алкоголь не вживав, тобто згоди із результатами пристрою «Драгер» не було, проте працівниками поліції не пропонувалось ОСОБА_4 провести огляд в закладах охорони здоров`я.

Працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки, що також підтверджується відеозаписом, а саме відсутністю віодеозапису з будь-яким роз`ясненням прав і обов`язків ОСОБА_5 .

Також зауважує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101339, вказано, що ОСОБА_3 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, в офіційному джерелі, на сайті Верховної Ради України дана стаття прописана: Стаття 130 КУпАП: Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно, в ній не зазначено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , захисника Вертелецьку Т.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга захисника Вертелецької Т.В. підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.9.а ПДР, водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за керування транспортними засобам засобом, у тому числі, у стані алкогольного сп`яніння передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП України.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 зазначено: п.3 розділу I: ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що відповідає обстановці; п.7 розділу I: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення; п.1 розділу II: за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; п.20 розділу III: висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з наступними змінами: п.3 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я; п.6 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; п.13, 14 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Доводи апелянта з приводу того, що свідків, зазначених у протоколі, при проходженні огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» не було і це підтверджується і відсутністю осіб, зазначених свідками на відеозапису, є обґрунтованим та заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У вину ОСОБА_1 було поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Із таким обвинуваченням погодився суддя місцевого суду, визнавши його доведеним. Однак, такий висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах і погодитись із ним не можливо.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, який проводиться за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків чи у закладі охорони здоров`я у передбачених законом випадках.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, підтвердження факту алкогольного сп`яніння. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Як випливає зі змісту положень п.1, п.6 Інструкції та ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським проводиться за обов`язкової присутності двох свідків. Порушення цієї умови у ході проведеного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з огляду на положення п.22 Інструкції та ч.5 ст.266 КУпАП є безумовною підставою для визнання результатів проведеного огляду недійсними.

Неврахування вимог вказаних положень нормативних документів у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення, які залишились поза увагою судді суду першої інстанції у ході розгляду справи перешкодили судді місцевого суду постановити законне рішення.

Так, як вбачається із постанови, рішення про винність ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння суддя місцевого суду обґрунтував: протоколом серії ОБ № 101339 від 07.08.2020, тестом на алкоголь від 07.08.2020 за змістом якого у ОСОБА_1 виявлено 0,67 проміле алкоголю; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідків, результат - 0,67 проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.08.2020; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за змістом яких 30.09.2020 вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків того, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці із застосуванням приладу «Драгер», результат - 0,67%, проїхати до медичного закладу відмовився; рапортом поліцейського СРПП № 2 Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції Васильченка А.І.; відеозаписом події, яка мала місце 07.08.2020, яким зафіксовано проходження тесту ОСОБА_1 на приладі «Драгер» та його результат, також відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 зупинився на мопеді біля двору.

Між тим, на думку суду, цими доказами не доводяться обставини, які підлягали доведенню у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з місця події, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським проводився у відсутність свідків, присутність яких, відповідно до вимог п.1, п.6 Інструкції та ч.2 ст.266 КУпАП була обов`язковою.

Недотримання вказаних вимог нормативних документів у ході проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів унеможливлює визнання одержаних результатів цього огляду у якості допустимого доказу на підставі положень п.22 Інструкції та ч.5 ст.266 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101339 від 07.08.2020 року, водія ОСОБА_1 зупинено поліцейськими 07.08.2020 року о 17 годині 15 хвилин, а пояснення від свідка ОСОБА_6 (а.с.7) відібрано з 17 години 00 хвилин до 17 години 10 хвилин, а ОСОБА_7 (а.с.8) відібрано з 17 години 10 хвилин до 17 години 15 хвилин, тобто ще до того, як водія ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими о 17 годині 15 хвилин.

Таким чином, у ході провадження у даній справі не підтверджено належними та допустимими доказами факту алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції, було допитано свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який мешкає АДРЕСА_3 , який пояснив, що був свідком вказаних подій за участю водія ОСОБА_1 , бачив, що проведенні тесту на вміст алкоголя водієм ОСОБА_1 нікого, окрім поліцейських не було, тобто свідки не були задіяні прр проведенні процедури огляду.

Окрім цього, зібраними у справі доказами не доведено і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що також є істотною умовою для вирішення питання про його притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта з приводу того, що відеозаписом не підтверджується факт зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 є також обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, беззаперечним доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також інших обставин фіксації цього правопорушення поліцейськими міг стати відеозапис, який би мав бути зроблений за допомогою нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора автомобіля патрульної поліції.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений "Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п.5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

На думку суду, відсутність відеозапису факту керування ОСОБА_1 ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Між тим, як встановлено у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, поліцейськими відеофіксація обставин вчинення, виявлення та фіксації адміністративного правопорушення не проводилась.

Наявний у матеріалах справи відеозапис фіксує лише проведення огляду на стан сп`яніння, який проводиться без свідків.

Між тим, поліцейським не зафіксовано ні факту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 ні факту складання протоколу, ні факту згоди ОСОБА_1 з результатами огляду, або його заперечення проти них в присутності свідків, що не є достатнім для вирішення питання про законність дій поліцейських в тому числі і у частині виявлення події адміністративного правопорушення.

Таким чином, цим відеозаписом не спростовуються доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 у момент виявлення його поліцейськими не керував транспортним засобом.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушень при складанні протоколу та при розгляді справи, враховуючи вищевказане, апеляційним судом не переглядаються, так як при таких обставинах вказане позбавлено правового сенсу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Вертелецької Т.В. задовольнити частково.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 317/2373/20