Справа №538/83/20
Провадження по справі №3/538/26/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.

розглянувши матеріали які надійшли з Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП.

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області зазначені матеріали об`єднано в одне провадження на підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно протоколу ДПР18 № 245523 року від 14.01.2020 року, о 15 год. 15 хв. 14.01.2020 року, в м. Лохвиця по вул. Героїв України ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 посвідчення водія вилучалося, що підтверджується відміткою у протоколі, (а.с.2).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що він не керував транспортним засобом та його працівники поліції не зупиняли бо він вже стояв на узбіччі, від проходження огляду не відмовлявся. На запитання судді як потрапив до лікарні пояснив, що машина стояла на узбіччі, а він підійшов до машини забрати документи. Вказав, що автомобіль в якому він сидів є його. Біля кирпичного заводу зупинився, бо йому стало погано, наполягає на тому, що автомобілем не керував і ніхто його не зупиняв.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 судом вживались заходи для виклику свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Свідкам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які з`явилися в судове засідання роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП роз`яснені, а також приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно з ст. 384, 385 КК України.

Свідок ОСОБА_4 , інспектор СРПП №4 Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції пояснив, що того дня вони патрулювали в м. Лохвиця і побачили як автомобіль ВАЗ 21014 рухаючись по вул. Героїв України здійснив поворот без увімкнення світлового покажчика. Вони його наздогнали та зупинили. Почувши запах алкоголю попросили вийти з автомобіля, але водій не виходив, документ показав через скло автомобіля. Коли ОСОБА_1 відмовився вийти з автомобіля було викликано допомогу і приїхав ОСОБА_5 . Поспілкувавшись з водієм запропонували йому проїхати до Лохвицької районної лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Спочатку водій не погоджувався, але пізніше погодився і поїхав з ними. Приїхавши до лікарні на приймальному відділені було повідомлено, що лікаря не має і потрібно йти в стаціонарне відділення. Там сказали знову повернутися на приймальне, але водій йти відмовився і сказав, що відмовляється від проходження огляду. На повторне запитання чи буде проходити огляд знову відмовився.

Свідок ОСОБА_5 , начальник сектору реагування Лохвицького відділу поліції пояснив, що його викликав наряд, який патрулював в м. Лохвиця, і просив під`їхати повідомляючи про те, що зупинено водія, але він на контакт не йде і поводиться агресивно. Коли він під`їхав водій вже вийшов з автомобіля і стояв на краю проїжджої частини. Підійшовши до водія представився і на запитання чому відмовляється від проходження огляду в закладі охорони здоров`я останній почав виражатися нецензурною лайкою. Трохи згодом водій погодився і в супроводі працівників поліції поїхали до Лохвицької РЛ.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, але свідок ОСОБА_2 написав заяву в якій, що його було запрошено працівниками поліції бути свідком при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння. Додав, що дійсно зазначений громадянин відмовився від проходження огляду. Ознак алкогольного сп`яніння не басив.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису нагрудної відеокамери інспектора СРПП Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області №Х00, видно, що працівники поліції зупиняють транспортний засіб ВАЗ 211440 державний номерний знак НОМЕР_1 і водій ОСОБА_1 сам підтверджує той факт, що їхав на даному транспортному засобі і до того ж підтвердив те, що "трошки випив". Намагався це питання вирішити. В медичному закладі поліклініці Лохвицької РЛ повідомлено, що треба пройти до приймального відділення, але ОСОБА_1 відмовився, а також та відмовився від проходження огляду при цьому висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд дійшов до наступного висновку.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, які узгоджуються між собою встановлюють те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та засвідчують відмову останнього від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 245523 від 14.01.2020 року (а.с.2), усними поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також дослідженим в судовому засідання відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з зафіксованою подією.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів. що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджуються зібраними по справі доказами.

Обставини, що пом`якшують відповідальність судом не встановлено.

Обставинами що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всих обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи особу, яка притягається до адміністративної відповідальності вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що підтверджуються зібраними по справі доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 14.101.2020 року о 16 год. 10 хв. в м. Лохвиця, по вул. Незалежності, 4, в приміщенні Лохвицької РЛ ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_5 , на законну вимогу припинити протиправні дії не реагував.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 150235 про адміністративне затримання від 14.01.2020 року о 16 год. 28 хв. відносно ОСОБА_1 здійснено адміністративне затримання у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП для припинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення. О 16 год. 50 хв. ОСОБА_1 після складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 185 та ч. 1 ст. 185 КУпАП був звільнений. Згідно протоколу про адміністративне затримання мав скарги та зауваження до дій посадових осіб органів поліції, а саме: неправомірно застосовані спеціальні засоби (кайданки), не надано медичних препаратів. Від надання правової допомоги адвоката Мурко О.П. відмовився.

По даному факту ОСОБА_1 пояснив, що по приїзду в лікарню лікаря не було і на запитання чи затриманий, чи може йти йому відповіли, що може. Коли повернувся і почав рух працівник поліції ОСОБА_5 збив його з ніг і вдягнув кайданки. В результаті цього йому стало погано і почав висловлюватися нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_5 , по даному факту пояснив, що в лікарні водій сказав, що відмовляється від огляду і почав йти на вихід, його просили зупинитися так як відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій продовжував йти і на вимогу не реагував. Побачивши, що водій не збирається зупинятися попередив його про те, що відносно нього буде застосовано адміністративне затримання якщо він негайно не зупиниться, але у відповідь почав знову висловлюватися нецензурними словами. Оскільки ці події відбувалися в приміщенні лікарні тобто в громадському місці, то було здійснено адміністративне затримання і застосовано заходи примусу - вдягнуто кайданки. В кайданках водій пробув від 30 хв. до 45 хв. У відділі поліції кайданки було знято.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення.

Суд вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст. 185 КУпАП до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суб`єктивна сторона: правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Статтею 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними чи юридичними особами.

Зміст же простої, не злісної непокори, розкрито в рішенні Конституційного Суду № 10-рп/2011 від 11.10.2011 року. Так, згідно нього, слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів "передбачено, що згідно зі ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дане положення знайшло своє відображення у п. 5 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011 Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України ( 254к/96-ВР ) виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс ( 80731-10, 80732-10 ) передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185) ( 80731-10 ). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другийпункту7постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8( v0008700-92 ) "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

В ході судового засідання встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності самостійно хотів покинути приміщення лікарні, на прохання відповідав агресивним поводженням та нецензурною лексикою в бік працівників поліції, в результаті цього працівником поліції голосом було попереджено про те, що будуть застосовані спецзаходи у разі подальшого невиконання вимоги працівника поліції чим виконали вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 43 Закону України "Про національну поліцію". Але особа, яка притягається до адміністративної відповідальності продовжував поводитись агресивно, на зауваження і попередження не реагував, в результаті таких дій працівниками поліції були застосовані заходи примусу - застосовано спеціальні засоби - кайданки.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про Національну поліцію" поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби: ......... 3) засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо)

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Загальні правила застосування спеціальних засобів: 1) кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Під час дачі пояснень ОСОБА_1 вказав на те, що коли в лікарні не було лікаря він запитав у працівників поліції чи може йти чи затриманий, але на відео цей факт відсутній.

Стосовно зауваження ОСОБА_1 щодо ненадання медичних препаратів встановлено, що на відео чітко видно працівників швидкої допомоги, які перебували у відділі поліції і намагалися надати медичну допомогу ОСОБА_1 . Хоча як вбачається з переглянутого відео, після зняття кайданків вказана особа не скаржилася на погіршення стану здоров`я, а продовжував свій спір з працівниками поліції. ОСОБА_1 продовжував вести себе агресивно, висловлювався в бік працівників нецензурною лайкою, ображав їх.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ГП № 373693 від 14.01.2020 року (а.с.2), усними поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , протоколом АА № 150235 про адміністративне затримання від 14.01.2020 року, а також дослідженим в судовому засідання відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з зафіксованою подією.

Обставини, що пом`якшують відповідальність судом не встановлено.

Обставинами що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом. Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи характер адміністративних правопорушень, які відносяться до правопорушень, що полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порушень та що посягають на встановлений порядок управління, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, ступінь небезпеки для суспільства даного виду правопорушення, суд вважає необхідним, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності та призначити йому стягнення в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП. Відповідно до ст. 185 КУпАП України - Злісна непокора законному розпорядженні або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, -

тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП України - Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, враховуючи особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який вчинив декілька адміністративних правопорушень одночасно, за ст. 185 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, характер та ступень правопорушень які мали місце 14.01.2020 року, до ОСОБА_1 з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, необхідно застосувати адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених та призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 28 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Оскільки у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 24.09.2013 року вилучено 14.01.2020 р., (а.с.2), то строк позбавлення права керування всіма транспортними засобами, необхідно рахувати з моменту вилучення посвідчення.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно ст. 4 ч. 5 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При накладенні адміністративного стягнення, з огляду на викладене, характер зробленого правопорушення і керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою Пленуму Верховного суду України, ст.ст.42, 43, 45, 62 Закону України "Про національну поліцію", ст.4 Закону України "Про судовий збір", суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 (один) років з дня вилучення водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 (чотириста двадцять) гривні 40 (сорок) коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області.

Суддя Лохвицького районного

суду Полтавської області В.А. Бондарь