Справа №766/592/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Зими А.Б.

прокурорів: ОСОБА_1 .

Вітцівської М.С.

захисника: Бабіча О.П.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона матеріали справи про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Дар?ївка, Білозерського району, Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; на момент вчинення правопорушення працюючого заступником чергового помічника начальника ДУ «Херсонський слідчий ізолятор»; пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 ; раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

- за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (старший лейтенант внутрішньої служби) відповідно до наказу начальника Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» №34о/с від 03.05.2017 р., будучи призначеним на посаду заступника чергового помічника начальника СІЗО чергової служби державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», та звільненим з посади згідно наказу начальника Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 06.11.2017 р. №86 о/с, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за наступних обставин.

ОСОБА_2 07.11.2017 р., припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, являючись відповідно до ст. 1, підпункту «Д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування та відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції» (далі по тексту Закон), у порушення вимог абзацу 2 ч. 2 ст. 45 Закону, маючи технічну та фізичну можливість, без поважних причин, несвоєчасно, а саме: 13.08.2019 р. о 17:50 годині) подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 р. (після звільнення).

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_2 визнав факт невчасного подання декларації, дав показання, що через збіг сімейних обставин, забув подати декларацію, яку мав подати до 01.04.2018 р. (за 2017 р.) хоча і був попереджений про свій обов`язок. Також ним було загублено цифровий підпис, який він відновив вже після того, як стало відомо про передачу документів на перевірку до органів національної поліції. У зв`язку з наведеними фактами ним було відновлено цифровий підпис, після чого заповнено і подано декларацію вже 13.08.2019 р.

Захисник Бабіч О.П., обґрунтовуючи позицію ОСОБА_2 , додав, що за обставин, викладених ОСОБА_2 останній не мав умислу на вчинення правопорушення, оскільки допустив порушення через збіг сімейних обставин, таких як хвороба та поховання близьких людей.

Зазначив, що за правилами ч. 5 ст. 38 КУпАП виключена можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, якщо після закриття кримінального провадження минуло більше місяця.

Просив суд визнати відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, у разі протилежного висновку закрити провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор Вітцівська М.В. вважала, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просила визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та закрити провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_2 складу корупційного правопорушення має відбуватись через призму оцінки норми ч. 2 ст. 45 Закону, відповідно до якої особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

З огляду на викладену норму, на осіб, зазначених в ній, покладено обов`язок подання декларації, за несвоєчасне подання якої без поважних причин і передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Отже, необхідним є встановлення в першу чергу факту несвоєчасності подання декларації, тобто поза строком визначеним законом.

Хоча ОСОБА_2 і підтвердив ту обставину, що був зобов`язаний подати декларацію, проте не зробив цього вчасно через збіг сімейних обставин, його вина, зокрема в частині несвоєчасного подання декларації, підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

1. Наказом №34 о/с від 03.05.2017 р., за яким старшого лейтенанта внутрішньої служби Прищепу В.В. призначено заступником чергового начальника СІЗО чергової служби ДУ Херсонський слідчий ізолятор; наказом №86 о/с від 06.11.2017 р., яким ОСОБА_2 звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України; послужним списком на ім`я ОСОБА_2 (особистий номер НОМЕР_2 ), які свідчать про те, що ОСОБА_2 є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також особою, на яку розповсюджуються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», зокрема і в частині обов`язків, покладених ч. 2 ст. 45.

2. Рішенням №2039 від 12.07.2019 р. Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК), яким затверджено обґрунтований висновок про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України стосовно ОСОБА_2 , за наслідками якого 12.08.2019 р. складено обґрунтований висновок про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_2 був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті НАЗК в Реєстрі. Наведене свідчить про необхідність вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР.

Даючи оцінку вказаному висновку, слід звернути увагу на таке.

Наведений висновок є основним джерелом обставин, які свідчать про декларування недостовірної інформації, що складається за результатами повної перевірки декларації, а тому можна дійти висновку, що і контроль за своєчасністю подання декларацій теж відноситься до компетенції НАЗК, отже саме наявність такого рішення та висновку є підставою для перевірки фактів і збирання доказів на підтвердження неподання декларації. А тому на виконання вказаного рішення було проведено відповідну перевірку Управлінням стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в результаті якої і виявлено факт неподання ОСОБА_2 декларації особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави.

3. Постановою про закриття кримінального провадження від 10.01.2020 р., за змістом якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002687 від 15.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 КК України відносно ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю доказів, які свідчили б про наявність умислу на неподання декларації ОСОБА_2

4. Відомостями про отримання електронних цифрових підписів працівниками Херсонського слідчого ізолятора, за якими ОСОБА_2 було отримано останній 17.02.2017 р.

5. Розпискою від 07.11.2017 р., згідно якої ОСОБА_2 цього ж дня отримав свою трудову книжку, а також підтвердив той факт, що попереджений про необхідність подання декларації після звільнення, що свідчить про обізнаність останнього щодо обов`язку виконання вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

6. Відповіддю Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК від 22.01.2020 р. №2354/20-вих (отриманої на запит суду), з якої вбачається, що листом від 14.01.2019 р.№445-01/2357/19 (копію долучено) НАЗК повідомило ОСОБА_2 про факт неподання декларації та зобов`язало подати її протягом 10 днів з дня отримання повідомлення, що відповідає вимогам ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції». Наведене повідомлення отримано ОСОБА_2 19.01.2019 р.

7. Підтвердженням дійсної дати подання декларації ОСОБА_2 є відповідь НАЗК від 02.03.2017 р. №03-05/4886/17, за якою дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру. За відомостями, отриманими з публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_2 подав декларацію (перед звільненням): посада заступник чергового помічника начальника слідчого ізолятора лише 13.08.2019 р. о 17:50 годині.

Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду. Досліджені судом докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, допущеного ОСОБА_2 правопорушення, ставити їх під сумнів жодних підстав немає.

ОСОБА_2 підтвердив свою обізнаність щодо обов`язку подання декларації, крім того на момент звільнення був додатково попереджений про необхідність подання відповідної декларації наступного року після звільнення, а саме за 2017 р. (до 01.04.2018 р.), мав в своєму розпорядженні цифровий підпис, а ІТС«Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» працювала в штатному режимі. Крім того ОСОБА_2 не заперечив і того факту, що внаслідок власної бездіяльності не виконав покладений на нього Законом обов`язок.

Суд не приймає до уваги позицію захисника про не умисне неподання декларації, оскільки це було зумовлено рядом фактів, зокрема і сімейного характеру, враховуючи таке.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З огляду на ту обставину, що ОСОБА_2 був обізнаний щодо свого обов`язку, мав можливість його виконати (цифровий підпис був в наявності та попереджений як при звільненні, так і на виконання ч. 3 ст. 49 Закону), крім того період протягом якого не було виконано обов`язок складає більше року, можна зробити висновок, що останнім правопорушення було вчинено з непрямим умислом. Крім того, відсутні жодні докази обгрунтування поважності причин пропуску строків подання декларації

З огляду на викладене, дослідженими доказами підтверджено обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Останні повністю доводять факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та спростовують позицію захисника.

В той же час, зважаючи на дату звільнення ОСОБА_2 , слід зазначити таке.

У ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня», отже, правопорушення пов`язане з невчасним її настанням вважається вчиненим наступного після настання відповідної дати, а саме: 1 квітня. Тому твердження складеного протоколу про дату вчинення правопорушення 13.08.2019 р. та дату виявлення правопорушення 10.01.2020 р. не відповідають фактичним обставинам справи. Так, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 було порушено терміни подання щорічної декларації 01.04.2018 р.

Оскільки ж наявність вищевказаного рішення та висновку є підставою для перевірки фактів і збирання доказів на підтвердження неподання декларації, можна дійти висновку про те, що датою виявлення правопорушення є 12.08.2019 р.

А тому саме ці дати є відправною точкою для розрахунку строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Частиною 5 ст. 38 КУпАП визначено спеціальні строки притягнення до адміністративної відповідальності. Так у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Отже, кінцевою датою, до якої ОСОБА_2 можна притягнути до адміністративної відповідальності є 12.11.2019 р. (три місяці з моменту виявлення). Крім того, якщо розглядати строки, пов`язані з датою закриття кримінального провадження 10.01.2020 р., то кінцевою датою притягнення ОСОБА_2 до відповідальності є 10.02.2020 р.

Тому, не зважаючи на ту обставину, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, але суд позбавлений права на притягнення ОСОБА_2 до відповідальності у зв`язку із закінченням строків, визначених ч. 3 ст. 38 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р., ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Валігурська