Справа № 273/2272/20
Провадження № 3/273/1871/20
ПОСТАНОВА

іменем України

20 листопада 2020 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Новицький Є. А. , розглянувши матеріали, які надійшли від Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04.10.2020 о 00.50 в с. Зеремля по вул. Баранівка, керував автомобілем ВАЗ 32107 з державними номерними знаками НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря за адресою: вул. Зв`ягельська, 66, м. Баранівка, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що на момент коли до нього підїхав патрульний автомобіль він не здійснював керування транспортний засіб, так як автомобіль вийшов із ладу, не працював бензонасос. Він намагався це пояснити патрульним, однак ті не реагували жодним чином. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не відмовлявся, а навпаки наполягав, однак працівники поліції не вжили жодних дій аби залучити до огляду двох свідків. Також надав суду товарний чек на купівлю бензонасоса від 05.10.2020.

Захисник просив суд врахувати пояснення ОСОБА_1 , надати належну оцінку доказів та закрити провадження за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч 1 ст 130 КУпАП у відповідності до п 1 ч 1 ст 247 КУпАП.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23грудня 2005року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8КонституціїУкраїни в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з метою встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні судом досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , висновок щодо результатів медичного огляду, відеоматеріали.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Не зважаючи на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він був присутній в автомобілі, коли до них підїхали працівники поліції та також наголошував на тому, що автомобіль не рухався, так як дане авто було зломане і вони чекали на знайомого ОСОБА_5 , який згодом прийшов щоб затягнути автомобіль в подвіря, яке було розташовано за 50м. від них. Огляд на стан сп`яніння на місці не проводився та ОСОБА_1 не відмовлявся у проходженні даного огляду на місці, а навпаки пояснював, що він авто не керував.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ввідеоматеріали досліджені судом не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно ж до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

За таких обставин суд немає змоги на підставі одного лиш протоколу про адміністративне правопорушення встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, зважаючи на те, що працівники склавши протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП зобов`язані були тимчасово затримати транспортний засіб ОСОБА_1 , чого зроблено не було.

Більш того, згідно п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

При цьому, як зазначає сам ОСОБА_1 він наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак працівники поліції на це не відреагували, свідків не запросили, що порушує вимоги вище вказаної Інструкції.

Щодо пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, то суд їх визнає як недопустимим доказом, оскільки складені працівником поліції та не підтверджують того, що ОСОБА_6 дані пояснення були зачитано в голос та з його слів.

Ігнорування явки працівника поліції ОСОБА_7 в судове засідання, суд розцінює, як не повагу до суду та спростовують всі обставини справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Не зважаючи на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння.

Отже, дослідивши матеріали справи та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, доходжу висновку, що порядок проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_1 був здійснений з порушенням статті 266КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а тому у відповідності до частини 5 статті 266КУпАП його слід вважати не дійсним.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62КонституціїУкраїни обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Співставивши наявні матеріали справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, а в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення його вини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 247 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя Є.А. Новицький