ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1302/20 Справа № 932/5435/20 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Хандоги В.В. на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності Хандоги В.В. ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року ОСОБА_1 07 травня 2020 року о 15-30 год., знаходячись в торгівельному павільйоні, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. М.Грушевського, 83Т, здійснювала торгівлю пивом та продуктами харчування без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: без маски та засобів захисту очей, чим порушила вимоги п.п. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року. Тим самим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, судом було розглянуто справу за її відсутності, копію оскаржуваної постанови направлено не було. Звертає увагу, що захисник ознайомився з матеріалами справи 09 жовтня 2020 року, після чого подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, судом було розглянуто справу за її відсутності. Зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому і суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Звертає увагу, що у торгівельному залі не було відвідувачів, продаж здійснювався через вузенький отвір між стіною і скляною поверхнею.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 30 липня 2020 року. З матеріалів слідує, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності учасників справи, апеляційна скарга захисником подана до суду першої інстанції 13 жовтня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 та її захисника, а з матеріалами справи захисник ознайомився 07 жовтня 2020 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження факту повідомлення належним чином у відповідності до вимог КУпАП судом першої інстанції ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, та як слідує з оскаржуваної постанови суду, справу розглянуто судом за відсутності учасників, а тому суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи захисника Хандоги В.В. про порушення права на захист ОСОБА_1 , а саме те, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності без отримання даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права є обґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Винуватість ОСОБА_1 , на думку суду першої інстанції, підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 434255 від 07 травня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Так, диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог підпункту 8 пункту 2 постанови КМ України №211 від 11 березня 2020 року.

Підпунктом 8 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 зі змінами, до 11 травня 2020 року встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім, зокрема, торгівлі продуктами харчування, пальним, деталями та приладдям для транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, засобами гігієни, лікарськими засобами та медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, добовим молодняком свійської птиці, засобами зв`язку та телекомунікацій, в тому числі мобільними телефонами, смартфонами, планшетами, ноутбуками та іншими товарами, що відтворюють та передають інформацію, за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, перебування в приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв. метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів.

Отже, роздрібна торгівля продуктами харчування здійснюється за допомогою засобів безконтактної комунікації (мобільний зв`язок, інтернет тощо) за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Саме на особу, яка і займається господарською діяльністю покладено обов`язок організовувати свою діяльність відповідно до вищевказаних нормативних актів, що направлені запобіганню поширенню на території України коронавірусу COVID-19, зокрема, і забезпечити персонал засобами індивідуального захисту.

Водночас, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч обов`язку щодо збирання доказів, не надано жодних доказів, що ОСОБА_1 була забезпечена засобами індивідуального захисту.

Однак, до протоколу серії АПР 18 №434255 від 07 травня 2020 року на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не надано належних та допустимих доказів, в тому числі і матеріалів відеофіксації технічними засобами, якими забезпечуються працівники поліції, відсутні будь-які відомості щодо свідків правопорушення, чи відомості про їх відсутність, що унеможливлює встановлення судом події та складу адміністративного правопорушення.

Надані в якості доказів копії фотокарток із зображенням торгівельного павільйону та ОСОБА_1 будь-яким чином не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 здійснювала продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту 07 травня 2020 року, оскільки не містять відомостей про те, коли, яким чином, за допомогою якого технічного засобу були зроблені.

Додані до протоколу копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 та копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не доводить того, що 07 травня 2020 року об 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , передбуваючи на робочому місці, здійснювала продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту.

Крім того, в якості доказу суду надано рапорт працівника поліції, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення. Отже, оскільки інших доказів наявності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні суду не надано, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України визначено, зокрема, що ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції невинуватості, як об`єктивно-правового положення, має найважливіше значення для захисту прав та законних інтересів громадян та хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальній, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребовувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог пп. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 та відсутність у зв`язку з цим в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Хандозі В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Хандога В.В. - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 44-3 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот