33/804/102/20
263/433/20

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Папаценко П.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., розглянула апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Румеліотіса Володимира Валентиновича на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.01.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Суд у постанові визнав встановленим, що ОСОБА_1 02.01.2020 року о 02.45 год., за адресою Донецька область, м. Маріуполь, Центральний район, проспект Металургів, будинок № 127, керував транспортним засобом «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проведення огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу і від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.01.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник Румеліотіс В.В. просить скасувати оскаржуване судове рішення, закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки його підзахисний не був належним чином відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП повідомлений про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про час і місце розгляду цієї справи 31.01.2020 року, про що зазначено в оскаржуваній постанові, і розглянув справу за відсутності останнього.

Зазначає, що ОСОБА_1 з 2015 року перебуває на військовій службі, а з 27.07.2019 року по теперішній час приймає участь в Операції Об`єднаних Сил, на час розгляду справи він перебував на «передовій» і не міг отримати судову повістку за місцем свого проживання, а суд не міг протягом 2-х тижнів отримати докази своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи.

Окрім того, зазначає, що з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він військовослужбовець, назвав військову частину і її місце дислокації, сказав, що посвідчення водія залишилось у форменому одязі у с. Пєски, але суд першої інстанції не вжив заходів для виклику його підзахисного у судове засідання через командира частини, лише направив одну повістку на вказану у протоколі адресу, яка повернулась без відмітки про вручення.

Вважає, що посилання суду першої інстанції про зловживання правами з боку ОСОБА_1 є неспроможними, оскільки справа у провадженні суду перебувала лише 2 тижні і була розглянута до спливу тримісячного строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

На думку апелянта, суд першої інстанції порушив вимоги ч.1 ст.268 КУпАП і розглянув справу 31.01.2020 року за відсутності ОСОБА_1 , за відсутності даних про його сповіщення про місце і час розгляду справи, що потягло за собою позбавлення останнього права на захист.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала за таких підстав.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції адвокат Румеліотіс В.В. посилається на те, що його підзахисний не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, перебував на «передовій» і не міг отримати судову повістку за місцем свого проживання.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 339743, який складений 02.01.2020 року щодо порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , вбачається, що 02.01.2020 року ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовився підписувати цей протокол, але власноручно здійснив запис в протоколі по суті правопорушення (а/с 2).

Перед складанням адміністративних матеріалів ОСОБА_1 був ознайомлений з правами, йому були роз`яснені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також під відео фіксацію йому було оголошено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП і повідомлено про дату, час та місце розгляду цього протоколу, а саме 16.01.2020 року о 10.00 годині у Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не з`явився до суду 16.01.2020 року, 23.01.2020 року о 08.00 і 31.01.2020 року, клопотань про відкладання розгляду справи від нього не надходило, розгляд адміністративної справи стосовно нього відбувся 31.01.2020 року у Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області у його відсутність (а/с 13-14), у той же день копія постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя суду Донецької області від 31.01.2020 року була направлена ОСОБА_1 (а/с 15).

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, не був обмежений у конституційних правах, окрім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду і у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На підставі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Стосовно апеляційних доводі про те, що суддя мав строки для розгляду цієї справи та міг дочекатися належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, то вважаю їх безпідставними, оскільки суддя при розгляді справи керувався вимогами ст.277 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 року вбачається, що протокол стосовно ОСОБА_1 серії БД № 339743 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшов до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 14.01.2020 року і був переданий судді Папаценку П.І. (а/с 9), який 31.01.2020 року постановив судове рішення у цій справі на підставі наявних матеріалів, у якому з посиланням на практику ЄСПЛ обґрунтував, у чому саме полягало неналежне здійснення ОСОБА_1 його процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 339743 стосовно ОСОБА_1 зазначено, що останній тимчасово не працює, його особу встановлено на підставі УБД № 069730 від 04.04.2016 року, зазначено місце проживання (перебування) АДРЕСА_1 , за цією адресою суд першої інстанції і спрямовував ОСОБА_1 судові повістки.

З огляду на наведене, не можна визнати поважними причинами пропуск строку оскарження постанови суду від 31 січня 2020 року, оскільки строк подачі апеляційної скарги на вказану постанову по 10 лютого 2020 року включно, ОСОБА_1 мав можливість у визначені законом строки подати апеляційну скаргу, яку його захисник подав тільки 17.02.2020 року, а договір «Про надання правової допомоги» з адвокатом Румеліотісом В.В. був укладений ОСОБА_1 10.02.2020 року (а/с 21), з доданої до апеляційної скарги довідки № 140 від 08.02.2020 року про проходження ОСОБА_1 військової служби, вбачається, що він з 27.07.2019 року по теперішній час приймає безпосередню участь в Операції Об`єднаних Сил (а/с 23).

Апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на час розгляду справи перебував на «передовій» і не міг отримати судову повістку за місцем свого проживання, тому був позбавлений можливості бути присутнім у судових засіданнях 16 січня, 23 січня та 31 січня 2020 року, а також своєчасно до 10.02.2020 року подати апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Румеліотіса В.В. подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, оскільки ОСОБА_1 хоча і не був присутній в судовому засіданні 31.01.2020 року при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, однак був обізнаний про судовий розгляд Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області справи про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційна скарга подана захисником до суду першої інстанції 17.02.2020 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження судового рішення, в апеляційній скарзі адвокат Румеліотіс В.В. не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Таким чином, захиснику ОСОБА_1 адвокату Румеліотісу В.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.01.2020 року повинно бути відмовлено, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 адвокату Румеліотісу Володимиру Валентиновичу в поновлені строку на подачу апеляційної скарги на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Апеляційну скаргу на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2020 року стосовно ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: