Справа № 352/1043/20
Провадження № 33/4808/506/20
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Шкромиди В.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Шкромиди В.М. на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2020 року, якою провадження по справі стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

закрито за ст.124, 122-4 КУпАП у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2020 року встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення протоколу серії ДПР18 № 233312 від 01.06.2020 р. щодо ОСОБА_1 зазначено, що останній 01.06.2020 р. о 09 год. 20 хв. на а/д Н-10 Стрий-Чернівці 104 км + 450 м в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 8.7, 10.1, 10.4 ПДР України, виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не надав дорогу зустрічному автомобілю, не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Окрім того, згідно протоколу серії ДПР18 № 233313 про адміністративне правопорушення від 01.06.2020 р. щодо ОСОБА_1 зазначено, що останній 01.06.2020 р. о 09 год. 30 хв. на а/д Н-10 Стрий-Чернівці 104 км + 450 м в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» н.з. НОМЕР_1 , після скоєння зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124, 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представника потерпілого ОСОБА_2 адвокат Шкомида В.М. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи, а тому постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що суд повинен був встановити, що ОСОБА_1 01.06.2020 р. на а/д Н-10 Стрий-Чернівці 104 км + 450 м в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 8.7, 10.1, 10.4 ПДР України, виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не надав дорогу зустрічному автомобілю, не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після скоєння зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

При ухваленні судом рішення по справі не встановлено обставини справи та не встановлено вину особи, яка вчинила ДТП, чим фактично порушив права апелянта.

Вказує на те, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , однак судове рішення повинно бути ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення. Суд в мотивувальній частині рішення повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати, які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

Прийняте судом рішення у справі порушує права та інтереси потерпілого ОСОБА_2 , що свідчить про незаконність прийнятої постанови.

Просить постанову суду змінити та доповнити її резолютивну частину, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Шкромида В.М., просили змінити постанову суду першої інстанції, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.;

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін. Вважає, що він не винний у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не порушував вимоги правил дорожнього руху та вважає, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винний ОСОБА_2 , який випереджував колону транспортних засобів, рухаючись по узбіччю.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи потерпілого ОСОБА_2 та його представник адвокат Шкромиду В.М., доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходить з наступного.

Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є таким, що реабілітує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що у тому випадку, коли під час розгляду справи в суді першої інстанції закінчились строки накладенні адміністративного стягнення, суд у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП повинен в повному обсязі дослідити обставини справи, встановити чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні та викласти формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог п.7 ст.247 КУпАП повинен закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення тільки за умови доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Шкомида В.М. вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про закриття провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі п.7ч.1 ст.247 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що суд не встановив фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, не вказав про доведеність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не навів докази, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України")

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність належної мотивації судового рішення суду першої інстанції свідчить про грубе порушення судом першої інстанції вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив грубе порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не мотивував належним чином свої висновки в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КуПАП не навів зміст досліджених ним доказів, не проаналізував їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, не встановив фактичні обставини вчинених правопорушень та не навів мотиви на спростування доводів учасників судового засідання.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 233312 від 01.06.2020 року щодо ОСОБА_1 зазначено, що останній 01.06.2020 р. о 09 год. 20 хв. на а/д Н-10 Стрий-Чернівці 104 км + 450 м в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 8.7, 10.1, 10.4 ПДР України, виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не надав дорогу зустрічному автомобілю, не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою поліцейським СРПП №2 Тисменицького ВП сержантом поліції Нагорняк В.В. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося працівником поліції.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки у відповідності до ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в Тисменицькому районному суді, ознайомлено зі змістом протоколів про адміністративне правопорушення та вручено їх копії.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 233313 від 01.06.2020 року за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 зазначив, що не згідний з протоколом та проставив власноручний підпис поряд із написаним поясненням.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 (а.с.4), відповідно до яких він, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , зі сторони Старого Лисця на в`їзді на СТО «Кароліна» він почав перестроюватися в правий ряд, раптово із зустрічної смуги руху транспортний засіб «Ауді» розпочав здійснювати маневр повороту перетнувши подвійну суцільну смугу руху. Таким чином, вже будучи на його смузі руху відбулось зіткнення транспортних засобів. Потерпілий вважав свої дії правомірними, так як він рухався на своїй смузі руху дороги, а водій автомобіля «Ауді» здійснив аварійно небезпечний маневр, не переконавшись в його безпечності.

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.5), останній рухався автомобілем «Ауді» в сторону села Лисець, здійснював поворот ліворуч, його пропустили близько десяти автомобілів та, переконавшись, що при здійсненні маневру перешкод немає, продовжив маневр повороту. Зі сторони села Лисець рухався автомобіль марки «Chevrolet Blazer», який спричинив наїзд на його автомобіль перед виїздом на СТО «Кароліна». Пояснення ним написані власноручно.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що долучена до протоколу про адміністративне правопорушення схема дорожньо-транспортної пригоди не дозволяє встановити розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, однак містить відповідні дані щодо дорожньої обстановки, результати виміру відстаней, які мають значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано схему місця ДТП (а.с. 3) із описом переліку видимих пошкодження транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які свідчать про розташування транспортних засобів між собою в момент їх зіткнення.

Суд приймає до уваги, що наявність вищевказаних механічних пошкоджень транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди не заперечується учасниками дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілій ОСОБА_2 не заперечують про правильності даних, які зафіксовано в схемі ДТП.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено копію постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.6), відповідно до якого на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом не маючи права керувати таким транспортом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Шкромида В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , стверджував, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» н.з. НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не надав дорогу зустрічному автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не визнав, оскільки вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , який здійснював об`їзд колони автомобілів рухаючись по обочині.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано відеозапис з камери відео спостереження ПП «СВ-Сервіс», відповідно до якого зафіксовано момент зіткнення транспортних засобів. Вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки встановлено джерело його походження і він отриманий з камери відеоспостереження ПП «СВ- Сервіс», що підтверджується відповідною довідкою про відповідь на інформаційний запит відео архіву та стосується безпосередньо обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що вказаний відеозапис свідчить про те, що водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Blazer» в порушення вимог правил дорожнього руху здійснював об`їзд інших транспортних засобів та рухався узбіччям.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винний водій транспортного засобу марки Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який рухався по узбіччю в порушення вимог правил дорожнього руху, здійснював об`їзд інших автомобілів та безпідставно не пропустив транспортний засіб під його керуванням, внаслідок чого відбулась ДТП і автомобілі отримали механічні ушкодження.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, суперечать сукупності досліджених доказів, оскільки зі змісту відеозапису з камери відео спостереження, світлин місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що дорога у зустрічному напрямку, по якій рухався потерпілий ОСОБА_2 , в місці зіткнення транспортних засобів має дві смуги руху, які розділені відповідною розміткою у виді переривчастої лінії. Так, відповідно до Правил дорожнього руху вказана лінія позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку.

Зі змісту відеозапису та схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли водій ОСОБА_2 рухався по своїй смузі руху, а водій ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, виконував поворот ліворуч.

При розгляді апеляційної скарги суд керується п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого, у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів повністю спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він не повинен був уступати дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , оскільки останній рухався поза межами дороги по узбіччю, не відповідають фактичним обставинам .

У відповідності до п. 10.1 ПДР України Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог п.10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які оцінюються судом за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 01.06.2020 р. о 09 год. 20 хв. на а/д Н-10 Стрий-Чернівці 104 км + 450 м в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 8.7, 10.1, 10.4 ПДР України, виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не надав дорогу зустрічному автомобілю, не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Blazer» н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, поза розумним сумнівом, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він порушив вимоги ПДР України та вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 01.06.2020 року і на теперішній час закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Шкомиди В.М. задовольнити, постанову суду першої інстанції змінити, доповнивши резолютивну частини постанови суду абзацом, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Шкромиди В.М. задовольнити.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати в частині закриття провадження за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення по ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

В іншій частині постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв