Справа № 950/1980/20
Номер провадження 3/950/918/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засідання Сивоконь А.І., з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - Берестовської С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Лебединського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№ 213460 від 17.10.2020 року ОСОБА_1 , звинувачується в тому, що він 17.10.2020 року о 05:12 год., по пров. Миколаївський, в м. Лебедин, Сумської області керував автомобілем «Skoda Octavia», номерний знак: НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що було визначено за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER 6820, в присутності двох свідків зі згоди водія, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Представниця особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , в судовому засіданні наголосила, що її підзахисний винуватим себе не визнає, та пояснила, що 17.10.2020 року о 05:12 год., по пров. Миколаївський, в м. Лебедин, Сумської області він дійсно керував автомобілем «Skoda Octavia», номерний знак: НОМЕР_1 , разом з ним у якості пасажирів перебували його знайомі ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , де й був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після чого він надав пояснення працівникам поліції, та заперечив вживання ним алкогольних напоїв, і зазначив, що перебуває в тверезому стані. Працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці, так як у них виникають підозри у перебуванні його у стані сп`яніння, на що, останній погодився. Пройшовши тест на стан сп`яніння на місці події, за допомогою спеціального технічного засобу, який був в наявності у працівників поліції, та отримавши результати, ОСОБА_1 , не погодився з результатами алкотестера, та пояснив, що алкогольних напоїв він не вживав взагалі, що підтвердили його пасажири ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які перебували разом з ним тривалий час, що було проігноровано працівниками поліції, а також на запитання ОСОБА_1 , щодо законності та сертифікації їхнього спецзасобу, та застосування одноразових стерильних накладок для індивідуального продування технічного приладу, він не отримав ні відповіді, ні пояснень щодо проходження вище зазначеної процедури, що викликало у нього підозри, щодо правомірності дій поліцейських. Пропозицій проїхати до медичного закладу для проходження медичної експертизи на стан сп`яніння, він також не отримав від працівників поліції, хоча й мав такий намір, та наполягав їм, на проходження експертизи в закладі охорони здоров`я, так як був впевнений в своєму тверезому стані, на що отримав відповідь, про те, що його стан вже встановлено. При свідках зазначених в протоколі він не продував технічний прилад. Свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які безпосередньо перебували з ним до та під час події, працівники поліції до уваги не взяли, не дивлячись на те, що вони теж спостерігали за подіями, все чули, але у якості свідків чомусь не були залучені.

Вислухавши представницю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , свідків - ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, суд вважає, що даний доказ не підтверджує вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення та знаходить обґрунтованими доводи про недоведеність висунутих звинувачень.

Як свідки вчиненого правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18№ 213460 від 17.10.2020 року в вказані громадяни ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які б могли підтвердити чи спростувати обставини. Однак, зазначені особи в судове засідання не з`явилися і їх покази перевірені не були.

Разом з цим, допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , показали, що того дня 17.10.2020 року близько 05:00 год., по пров. Миколаївський, в м. Лебедин, Сумської області рухалися на автомобілі «Skoda Octavia», під керуванням ОСОБА_1 , м у якості пасажирів, де й були зупинені працівниками поліції, які відразу звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Перебуваючи поруч з місцем події, вони чули розмову ОСОБА_1 , з працівниками поліції. При чому ОСОБА_1 , перебував в адекватному стані, вів себе спокійно. Під час продування технічного приладу, окрім працівників поліції біля ОСОБА_1 , нікого не було, не дивлячись на те, що неподалік, а саме в автомобілі, перебували вони, та як свідки залучені не були. Після продування технічного приладу ОСОБА_1 , заперечував результати огляду, та прохав працівників поліції пройти експертизу на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що було проігноровано останніми.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність звинувачень ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю згідно зі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя: О. В. Чхайло