Справа № 481/154/20
Провадж.№ 3/481/146/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Асмолової Я.О., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора …..розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Муровані Курилівці Вінницької області, та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, начальника групи бойової готовності ВЧ НОМЕР_1 ,

про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП

встановив:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи згідно з п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією:

Так, 13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звільнено у запас за пунктом «а» (у звязку із закінченням строку контракту), що в свою чергу визначає його звільнення не з ініціативи Державної установи. Відтак, ОСОБА_1 зобов`язаний був поадти декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням не пізніше дня припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 02.10.2017 року. Разом з тим таку декларацію ОСОБА_1 було подано лише 21.11.2018 року о 14 годині 59 хвилин, чим порушив вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав, та пояснив, що дійсно був звільнений з 02.10.2017 року та не подав деклаацію перед звільненням. Хоча додав, що йому не було відомо про необхідність подати таку декларацію. Більше того просить суд закрити провадження у даній справі у зв`язку з тим, що вже давно минули всі строки притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім цього, пояснив, що ще у травні місяці 2019 року, коли він знаходився у Зоні АТО, йому телефонували працівники поліції з приводу даного факту та просили надати їм пояснення, на що він у телефонному режимі їм підтвердив те, що дійсно подав декларацію перед звільненням у листопаді 2018 року, після того, як йому було надіслано листа із НАЗК.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, така підтверджується наступними доказами.

Так, згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст. 172-6 КУпАП встановлює відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення є: військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки
У судовому засіданні встановлено, що згідно із витягу наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ № 318 від 13.09.2017 року, ОСОБА_1 звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контаркту.

Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 176 від 02.10.2017 року військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 звільненого наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ № 318 від 13.09.2017 року направлено на зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважаючи таким, що 02.10.2017 року справи та посаду здав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» військовослужбовців віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно із п.1 Розділу «Загальні питання», роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», наданого та затвердженого рішенням НАЗК № 3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне корупційне правопорушення, ОСОБА_1 вказаних вимог законодавства не дотримався. Будучи звільненим з військової служби з 02.10.2017 року декларацію перед звільненням подав лише 21.11.2018 року.

Разом з тим, у судовому засідади встановлено та підтверджено аркушом бесіди щодо дотримання антикорупційного законодавства від 19.08.2017 року, те, що ОСОБА_1 був ознайомлений із вимогами антикорупційного законодавства, про що особисто розписався.

Відповдіно до інформації НАЗК, вперше ОСОБА_1 спроби подачі декларації особи перед звільненням були зроблені 21.11.2018 року, що і підтверджено самим ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування працював у штатному режимі. Лише один раз 15.02.2018 року з 12.00 години до 12.40 години такий не функціонував.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У листі ВССУ № 223-243/0/4-17 від 22.05.2017 року визначено, що якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд, в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Аналіз зібраних по справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Проте, згідно ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Обставини що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративні правопорушення № 24 від 20 січня 2020 року зазначено, що датою вчинення правопорушення є 21.11.2018 року (дата подачі декларації ОСОБА_1 ), а датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу 20.01.2020 року.

Проте такі міркування суд вважає помилковими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, листом НАЗК до Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, отриманим останнім 19.04.2019 року, повідомлено про те, що НАЗК встановлено те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; а також Миколаївським обласним військовим комісаріатом 17.05.2019 року скеровано начальнику Управління захисту економіки в Миколаївській області копії документів відносно ОСОБА_1 .

Тобто, станом на травень місць 2019 року антикорупційному правоохоронному органу, було достовірно відомо про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення.

Більше того, у судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що у телефонному режимі він у травні місяці 2019 року надав пояснення працівникам поліції з приводу, викладеного у протоколі та підтвердив те, що дійсно подав декларацію перед звільненням лише у листопаді 2018 року, оскільки не знав про необхідність подачі такої декларації.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 20 січня 2020 року, до суду такий надійшов 31 січня 2020 року, а судді передно для розгляду 03 лютого 2020 року.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення фактично було виявлене 17.05.2019 року, строк накладення адміністративного стягнення сплив 25 вересня 2018 року, а тому провадження у адміністративній справі належить закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 33-36, 172-7, 247, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Cуддя І.І.Ціпивко