Справа № 496/697/20
Провадження № 3/496/562/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія відділення штабних машин взводу штабних машин батальйону зв`язку, військове звання старший матрос, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол № 6 про військове адміністративне правопорушення від 14 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020 року, справа була передана на розгляд судді Галич О.П.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що старший матрос ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем в умовах особливого періоду 09.02.2020 року близько 03-40 годин на території військової частини НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винним себе у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не визнав та повністю заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення. Пояснив, що він проживає на території в/ч НОМЕР_1 у гуртожитку, 09.02.2020 року в нього був вихідний день, що відповідає положенням контракту. В цей день він вживав алкогольні напої, після чого пішов відпочивати до гуртожитку, але о 03-40 годин до нього прийшли військовослужбовці розбудили його та забрали на медичний огляд для встановлення факту вживання алкогольних напоїв. В цей день він не перебував на службі, а тому йому не зрозуміло чому в протоколі вказано, що він під час проходження служби перебував в стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з розбіжностями між показами ОСОБА_1 та протоколом адміністративного правопорушення до судового засідання в цей же день викликався командир в/ч НОМЕР_1 для усунення вказаних протиріч, однак не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

За наведених обставин, оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що дана справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно диспозиції ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій: 1. розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2. появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3. виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного сп`яніння; 4. відмову таких осіб від проходження огляду на стан сп`яніння.

Як, вбачається з протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання та стану сп`яніння № 000070 від 09.02.2020 року, а саме у п. 14 «висновок огляду» - ОСОБА_1 був тверезий, мав залишки алкогольного сп`яніння.

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано доказів (письмові пояснення самого ОСОБА_1 , інших свідків), які б підтверджували перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, органом, який склав протокол про військове адміністративне правопорушення до суду не було надано належних доказів щодо істотних ознак складу правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , а судом в свою чергу не встановлено належних доказів, які б свідчили про вчинене правопорушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП через відсутність у матеріалах справи доказів, які би "поза розумним сумнівом" підтверджували провину ОСОБА_1 , оскільки доказів того, що він 09.02.2020 року перебував на службі у стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи немає та не встановлено їх в судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої у свій вихідний день, тобто жодних обов`язків військової служби не виконував.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

А тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що згідно п. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 185, 221, 247, 251, 252, 284, 287 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Галич