Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Ковач І.І.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..

Згідно постанови, 15.12.2019 о 23 год. 53 хв. по вул. Легоцького, в м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував т/з «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Ковач І.І. вказує на те, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що зазначені в протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім того, вказує на те, що матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 до медичного закладу на освідчення до лікаря нарколога. Стверджує, що докази керування автомобілем водієм ОСОБА_1 відсутні, а відео файли, які містяться в матеріалах справи не містять доказів безпосереднього руху транспортного засобу та безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ковача І. В., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та адвокату Ковачу І. В. надіслано відповідно до вимог законодавства на наявні в матеріалах справи адреси місця їхнього проживання; інформація щодо часу та місця розгляду справ міститься і на офіційному сайті Закарпатського апеляційного суду; будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду не надходило; розгляд справи вже неодноразово відкладався, у тому числі й за клопотанням сторони захисту.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 15.12.2019 о 23 год. 53 хв. по вул. Легоцького в м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував т/з марки «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що в протоколі ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що: права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; у поясненнях по суті порушення зазначив, що не згідний із протоколом (а. с. 1).

З протоколу про адміністративне затримання убачається, що ОСОБА_1 було затримано 16.12.2019 о 00 год 25 хв у зв`язку з його агресивною поведінкою (а. с. 2).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4).

З рапорта інспектора УПП в Закарпатській області Шубець П. убачається, що в такому детально викладено відомості про факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, його агресивної поведінки та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (а. с. 5).

З копії постанови серії ДПО 18 № 751244 убачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 15.12.2019 о 23 год 53 хв, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», н. з. НОМЕР_1 , по вул. Легоцького, 3, у м. Ужгород, без потреби подав звуковий сигнал і не був пристебнутий паском безпеки (а. с. 6).

З рапорту інспектора Рішко Я. убачається, що ним допущено технічну описку в часі вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а. с. 7).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції безпідставно його затримали та пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він не перебував за кермом (а. с. 8).

Викладені в протоколі обставини підтверджуються і відеозаписом, що міститься на наявному в матеріалах справи технічному носії інформації - диску (а. с. 10).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, і в свою чергу, спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор УПП в Закарпатській області Рішко Я. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що інспектор Рішко Я. М. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події та письмовими поясненнями вищезгаданих свідків, які підписані останніми.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду у лікаря нарколога, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та, відповідно, і висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідне направлення ОСОБА_1 на проходження огляду з метою визначення стану сп`яніння не складалося, оскільки останній відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час зупинки працівниками поліції керованого ним транспортного засобу перебував на місці водія і не заперечував факт керування ним автомобілем, а навпаки, підтвердив такий факт, пояснивши працівникам поліції звідки й куди їхав.

При оцінці письмових пояснень ОСОБА_1 про його незаконне затримання поліцейськими, апеляційний суд бере до уваги те, що такі будь-яким чином не впливають на факт доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, і при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б підтверджували факти звернення ОСОБА_1 до відповідних органів із заявами про незаконність дій поліцейських при його затриманні, а з відеозапису не вбачається будь-яких фактів порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 чи перевищення ними службових повноважень.

На підставі наведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Ковачем І. В. апеляційна скарга - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Ковач І.І., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан