П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 28 вересня 2020 року, приблизно о 03 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався бульваром Перова, 26, у місті Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння /зіниці очей розширені, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук/. Від медичного огляду, для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 на неодноразові виклики не з`явився, надіслав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що він керував транспортним засобом.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пояснення, рапорт, DVD-R диск, приходить до наступного.

Норма ст.7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Главою 21 КпАП України передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Положеннями ст.268 КпАП України визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи /ст.277 КпАП України/.

Як убачається із матеріалів адміністративної справи, суд 2 рази відкладав судові засідання через неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дати судових засідань останній був обізнаний, оскільки надіслав клопотання про закриття провадження в справі.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Також інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, містить перелік ознак, у тому числі, наркотичного сп?яніння, які можуть бути виявлені поліцейськими у особи, яка керує транспортним засобом, що в подальшому сприяє ініціюванню ними проходження огляду на стан відповідного сп?яніння.

Із письмових пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи та переглянутого DVD-R диску, з відеозаписом із нагрудних боді-камер, убачається, що відповідно до ст.266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, поліцейський виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп?яніння, такі як зіниці очей розширені, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, запропонував особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пройти перевірку для встановлення стану сп`яніння, однак ОСОБА_1 у присутності двох свідків, відмовився від запропонованого огляду на стан сп?яніння, оскільки у нього склалась екстрена ситуація чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Доводи ОСОБА_1 , які він виклав у своєму клопотання, про те, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом у нетверезому стані, вважаю безпідставними, оскільки як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудних боді-камер працівники поліції останньому не інкримінують, а суд не встановлює керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння. Натомість працівники поліції інкримінують ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп?яніння, перелік яких міститься у Інструкції №1412/27858 від 11.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України /затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 року №1452/735/, при виявлені яких у особи, яка керує транспортним засобом, поліцейський у подальшому сприяє ініціюванню проходження ним такого огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався, лише зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ознайомлений, що відсторонений від права керування.

Відповідно до ст.10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Щодо вимоги про відкладення розгляду справи та виклику у судове засідання осіб, зазначених як свідків, то з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудних боді-камер убачається, що працівники поліції у присутності свідків ставили ОСОБА_1 питання чи погоджується останній на проходження медичного огляду для встановлення стану сп?яніння.

Разом із тим ОСОБА_1 не надав доказів на поважність причини неявки у судове засідання та підстав для його відкладення.

Нормами ст.245 КпАП України передбачено ряд завдань серед яких є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За таких обставин, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст.33, 252 КпАП України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, також враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст.40-? КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року /зі змінами і доповненнями/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 30, 33, 40-?, 130 ч.1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 420 гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: