328/2206/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка народилася в м. Бердянськ Запорізької області, фізична особа-підприємець, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст. 44-3 КУпАП,-

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 281763 від 07 жовтня 2020 року, складеного ст. ДОП Токмацького ВП капітаном поліції Номеровченко Сергієм Володимировичем про те, що 09.09.2020 року близько 11-00 год. ОСОБА_2 в магазині «37» по вул. Центральна, 30 м. Токмак допустила порушення правил карантину та санітарно-протиепідеміологічних заходів, чим порушила положення постанови ГДСЛ України № 17 від 11.05.2020 року та постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, чим вчинила правопорушення передбачене статтею 44-3 КУпАП.

До протоколу додано: - лист від 2020 р. за № 75 щодо надіслання начальнику Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області матеріалів, які зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Токмацького відділення поліції Пологівського ВП ГУНП у Запорізькій області під № 5932 від 09.09.2020 для подальшого їх розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» та «Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930 чи в порядку визначеному розділом ІV Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадку не підтвердження факту скоєння кримінального правопорушення; - рапорт від 09.09.2020 року в якому зазначено, що 09.09.2020 року о 13-49 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.09.2020 року о 13-49 год. за адресою: м. Токмак, вул. Центральна, буд. 30, дільничний при перевірці магазину 37, виявлено допущення порушень правил карантину; - перелік питань для здійснення моніторингу дотримання Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів, у закладах торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 року; - письмові пояснення ОСОБА_3 , - рапорт про неможливість долучити до матеріалів СД-диск у зв`язку з технічними несправностями; - постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області Погрібної О.М. від 22 жовтня 2020 року про повернення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 281761 від 07 жовтня 2020 року для належного оформлення.

ОСОБА_1 та її захисник в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду належним чином повідомлені, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та письмові пояснення з посиланням на докази, де зазначено що з порушенням, що зафіксоване у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не погоджується, та вважає, що у її діях відсутній склад та взагалі подія адміністративного правопорушення, що передбачений ст. 44-3 КУпАП України, а за результатами розгляду справи, суд має прийняти постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В письмових поясненнях захисник зазначає, що магазин «Все від 37» який розташований за адресою: АДРЕСА_2 орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_4 де проводить господарську діяльність. Цей факт підтверджується договором оренди від 30.07.2019 року укладеним між ФОП ОСОБА_4 та фізичною особою ОСОБА_5 та випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців ОСОБА_4 . У вказаному приміщенні працюють наймані працівники ФОП ОСОБА_4 до яких не має ніякого відношення ОСОБА_1 . Якщо й дійсно інспектором поліції було зафіксовано порушення правил карантину та санітарно-протиепідемічних заходів, то відповідальність за це несе ФОП ОСОБА_4 , яка проводить у цьому приміщенні господарську діяльність та повинна дотримуватись встановлених правил.

На час фіксації порушення, а саме 09.09.2020 року ОСОБА_1 ще не розпочала свою діяльність як фізична особа підприємець. Цей факт підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 де відображено, що реєстрація проведена тільки 14.09.2020 року.

Трудовий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не укладався, вони не знаходяться у трудових відносинах з покладанням будь яких функцій по організації та контролю роботи магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 з 07 по 15.09.2020 року постійно перебувала у м. Бердянську де зареєстрована та мешкає у зв`язку з відвідуванням органів влади та податкової де проводила реєстрацію підприємницької діяльності, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та витягу з Єдиного реєстру платників податків.

На час складання протоколу по теперішній час ОСОБА_1 не укладала договорів оренди приміщень з метою проведення господарської діяльності у м. Токмак та не має торгових місць, магазинів і не проводить будь яку господарську діяльність у цьому населеному пункті.

Крім того, протокол по справі №328/2206/20 складено відносно ОСОБА_6 , а прізвище його підзахисної ОСОБА_7 . Таким чином захисник вважає, що під час складання протоколу, інспектором поліції належним чином не встановлено особу, яку притягають до відповідальності.

Крім цього, стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, які саме статті, пункти правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушено. Проте протокол про адміністративне правопорушення містить загальні формулювання щодо порушення правил карантину, зокрема зазначено, що моя підзахисна порушила постанову КМУ №641. При цьому у протоколі відсутні посилання на правила і норми, передбачені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», за порушення яких і настає відповідальність заст. 44-3 КУпАП.

Захисник зазначає, що протокол складено з істотними порушеннями, що перешкоджають належному і неупередженому судовому розгляду справи та обмежує у праві на захист його підзахисну ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки остання крім вищевикладеного, позбавлена можливості визначитись із чітким формулюванням своєї провини та невідповідності вчинених нею дій вимогам Закону.

Обставини, які викладені у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 281763 від 07.10.2020 не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях гр. ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з тим, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам які мали місце, що свідчить про відсутність обов`язкового елементу складу - об`єктивної сторони правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

До письмових пояснень надано ордер на надання правничої допомоги, договір про надання правової допомоги, виписку з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 де відображено, що реєстрація проведена тільки 14.09.2020 року, копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 , виписку з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців ОСОБА_4 , договір оренди.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 44-3 КУпАП ( в редакція, яка діяла на час фіксації правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

Відповідно до п. 9 розділу 2 Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 (далі - Інструкція) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

- у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

- у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

- у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

- у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

- у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

- у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

- у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

В порушення вимог п. 9 розділу 2 зазначеної Інструкції інспектор поліції належним чином не встановив особу на яку складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 281763 від 07.10.2020 року, оскільки протокол складено відносно ОСОБА_6 , а правильне прізвище особи на яку складено протокол ОСОБА_7 .

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата, час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Диспозиція цієї норми закону, як зазначалося вище, є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

В протоколі міститься посилання на постанову ГДСЛ України № 17 від 11.05.2020 року та постанову КМУ № 641 від 22.07.2020 року проте, не зазначено, який конкретно пункт чи підпункт порушено.

Крім того, інспектор поліції посилається на неіснуючу постанову ГДСЛ України № 17 від 11.05.2020 року, такої постанови № 17 від 11.05.2020 року не існує, є постанова Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі зазначено, що 09.09.2020 року близько 11-00 год. ОСОБА_2 в магазині «37» по вул. Центральна, 30 м. Токмак допустила порушення правил карантину та санітарно-протиепідеміологічних заходів, чим порушила положення постанови ГДСЛ України № 17 від 11.05.2020 року та постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, чим вчинила правопорушення передбачене статтею 44-3 КУпАП.

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 281763 від 07 жовтня 2020 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суддя приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 281763 від 07 жовтня 2020 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Відповідно до постанови судді Токмацького районного суду Запорізької області Погрібної Ольги Миколаївни від 22 жовтня 2020 року протокол про адміністративне правопорушеннясерії ВАБ 281763 від 07 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_2 , за ст.44-3 КУпАП та додані до нього матеріали повертались до Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області для належного оформлення. В постанові суддя зазначала, що стаття 44-3 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, які саме статті, пункти правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушено.

Проте протокол про адміністративне правопорушення містить загальні формулювання щодо порушення ОСОБА_2 правил карантину, зокрема зазначено, що вона порушила постанову КМУ №641. При цьому у протоколі відсутні посилання на правила і норми, передбачені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», за порушення яких і настає відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Отже протокол складено з істотними порушеннями, що перешкоджають належному і неупередженому судовому розгляду справи та обмежує у праві на захист особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки остання позбавлена можливості визначитись із чітким формулюванням своєї провини та невідповідності вчинених нею дій вимогам Закону.

За таких обставин в суду відсутня можливість перевірити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя зазначає, що відповідно до норм чинного КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначені в постанові недоліки, особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не усунуто.

На жоден з вказаних пунктів постанови чи іншого нормативного акту, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, відсутнє посилання в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . В суті правопорушення потрібно чітко зазначити, що вчинила ОСОБА_1 та які правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм вона порушила.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та вказаній вище Інструкції, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Письмові пояснення ОСОБА_3 суд не бере до уваги, оскільки письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18) письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Таким чином, не можна покласти в основу обвинувачення пояснення вказаного свідка, який не був допитаний в судовому засіданні і пояснення якого мають вирішальне значення по даній справі.

Рапорт працівника поліції від 09 вересня 2020 року, наявний в матеріалах справи, суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Перелік питань для здійснення моніторингу дотримання Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів, у закладах торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 року суд не бере до уваги, оскільки надано світлокопію, яка належним чином не засвідчена, а тому не є належним доказом вини.

Інших доказів вини ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП не надано.

Крім того, судом встановлено, що магазин «Все від 37» який розташований за адресою: АДРЕСА_2 орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_4 де проводить господарську діяльність. Цей факт підтверджується договором оренди від 30.07.2019 року укладеним між ФОП ОСОБА_4 та фізичною особою ОСОБА_5 та випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців ОСОБА_4 .

У вказаному приміщенні працюють наймані працівники ФОП ОСОБА_4 до яких не має ніякого відношення ОСОБА_1 .

На час фіксації порушення, а саме 09.09.2020 року ОСОБА_1 ще не розпочала свою діяльність як фізична особа підприємець. Цей факт підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 де відображено, що реєстрація проведена тільки 14.09.2020 року.

Трудовий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не укладався, вони не знаходяться у трудових відносинах з покладанням будь яких функцій по організації та контролю роботи магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

До протоколу не додано жодного документу, який би підтверджував, хто саме здійснює підприємницьку діяльність за вказаною адресою. На доведеність вини не надано жодних доказів, які підтверджували факт порушення будь-ким.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 281763 від 07 жовтня 2020 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 11, 44-3, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: