Категорія: ч.1 ст. 130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

секретаря - Старенько Л.М.,

особи, що притягається до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Стасюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 15 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді Луцького міськрайонного суду від 15 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02 вересня 2019 року о 23 год. 45 хв. за адресою Волинська область, Рожищенський район, с. Рудня, керував транспортним засобом Mercedes 312D, номерний знак НОМЕР_1 , та відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Просить постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме у тому, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, висновок лікаря Рожищенської ЦРЛ, пояснення працівника поліції та лікаря, дані ними в судовому засіданні в суді першої інстанції, які суд вважав належними та допустимими доказами його винуватості.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , він свою вину не визнав, вказав, що автомобілем не керував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував та не відмовлявся від проходження огляду ні на місці ні в медичному закладі, а відмовився пройти саме в Рожищенській ЦРЛ, оскільки існували певні сумніви, щодо об`єктивності такого огляду в цьому закладі. Також вказав, що працівниками поліції на місці не пропонувалося йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Однак суд першої інстанції вказані твердження жодним чином не перевірив та не спростував.

Так в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що перебуваючи на чергуванні, помітили автомобіль Mercedes 312 D під керуванням ОСОБА_1 , у якого не горіли задні габаритні вогні. Зупинивши автомобіль та почувши з ротової порожнини ОСОБА_1 запах алкоголю, запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився. Зазначили, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд в медичному закладі, але прибувши в Рожищенську ЦРЛ знову відмовився від проведення огляду.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (працівники медичного закладу) в судовому засіданні вказали, що під час їхнього чергування працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився від огляду та вказав, що жодним транспортним засобом не керував. Крім того зазначили, що зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було.

Пунктом 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення). А відповідно до п.7. цієї ж інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Також згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення щодо місця проживання правопорушника та транспортного засобу, яким він керував. Проте в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки сп`яніння. Також до протоколу не додано жодних матеріалів про адміністративне правопорушення крім висновку лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №64 від 03.09.2019 року.

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому заклад, охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КпАП України

У відповідності до ст.266 КпАП України для проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави а саме:

- незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів;

- незгода водія з результатами огляду, проведеного працівником міліції.

Згідно п.5 ст.266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Проте, складений працівником поліції протокол не містить жодних відомостей про проведення працівником огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Відповідні графи протоколу не заповнені. В протоколі про адмінправопорушення відповідно до встановленого порядку не зазначено такого правопорушення як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також в матеріалах справи не містяться дані та працівниками поліції в судовому засіданні не було доведено того, що ОСОБА_1 на місці було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того в п.п. 1 п.2, п.п. 5 ІІ розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 зазначено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак відеозапис з нагрудних відеокамер до матеріалів справи не долучено, запит апеляційного суду про надання відеозаписів виконано не було, працівники поліції, в суді першої інстанції стверджували, що відеозапис не зберігся, а в суді апеляційної інстанції вказали, що відеозапис не проводився, що фактично містить суперечності

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Беручи до уваги наведене, а також встановлені фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки під час розгляду справи не було доведено, що ОСОБА_1 02 вересня 2019 року о 23 год. 45 хв. за адресою Волинська область, Рожищенський район. с. Рудня, керував транспортним засобом Mercedes 312D, номерний знак НОМЕР_1 , та відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а розпочате провадження підлягає закриттю.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду від 15 листопада 2019 року щодо , ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя