КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/875/2020 Постанова винесена суддею Висоцькою Г.В.
Провадження № 33/824/2332/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 22 лютого 2020 року близько 00 год 10 хв по вул. Юності в м. Українка Обухівського району, керувала автомобілем Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи і неповнотою судового розгляду та прийняти нову постанову, якою справу закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує на допущені судом порушення її прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, у зв`язку з тим, що справу було розглянуто за її відсутності, хоча вона подала клопотання про відкладення розгляду та направлення справи за місцем її проживання, тобто до Дніпровського районного суду м. Києва, з огляду на відсутність будь-якого транспортного сполучення між містами Київ та Обухів через карантинні заходи, однак таке клопотання суд безпідставно розцінив як зловживання процесуальними правами.

Вважає судове рішення необґрунтованим, оскільки в ньому відсутня оцінка доказів по справі. Як на доказ вини суд послався на обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, які не відповідають дійсним, а сам протокол складений з численними порушеннями вимог КУпАП. Зокрема, в протоколі не конкретизовано від якого виду огляду вона відмовилась, ознаки сп`яніння вказані формально, оскільки будь-яких ознак сп`яніння у неї не було і працівник поліції їх не виявив, бо ніяких дій для цього не вчиняв. Під час складання протоколу поліцейський не роз`яснив їй процесуальні права, копію протоколу не вручив, від керування транспортним засобом не відсторонив. Крім того, вона звернула увагу на те, що поліцейські є співробітниками поліції Бориспільського району Київської області, в той час як події відбувались в Обухівському районі Київської області.

Зазначає також про відсутність події правопорушення у зв`язку з тим, що працівник поліції без жодних підстав зупинив її автомобіль у нічний час, коли вона разом з малолітньою дитиною поверталася від батьків. Поліцейський не представився, не повідомив причину зупинки. Після передачі на його вимогу документів, останній попросив вийти із автомобіля, а в подальшому висунув вимогу про проходження нею огляду на стан сп`яніння, вимагав, щоб вона їхала до медичного закладу, але вона відмовилася, оскільки вважала дії поліцейського неправомірними. При цьому поряд з працівниками поліції перебував лише один невідомий чоловік у цивільному одязі, який був зазначений у протоколі як свідок, інших осіб не було. Після складання протоколу вона поїхала додому.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції істотно порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), а її вина у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України нічим не підтверджена.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши свідка, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи.

Перш за все слід зазначити, що згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлялася про місце і час судового засідання, при цьому тричі суддя місцевого суду відкладав розгляд справи за клопотаннями ОСОБА_1 .

Разом із цим, розглядаючи справу під час відсутності порушниці, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В той же час ОСОБА_1 не була позбавлена можливості повідомити суд шляхом подання письмових пояснень про свою позицію в цьому провадженні, заявити певні клопотання, які стосуються перевірки фактичних обставин провадження, але таким правом не скористалася, що в свою чергу не може свідчити про істотне порушення судом її процесуальних прав.

Що стосується інших доводів ОСОБА_1 , то апеляційним судом враховується наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок) та Інструкції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до положень Інструкції та Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається зі змісту постанови, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, але належної оцінки вказаним доказам не надав, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

Так, за змістом викладених у протоколі від 22 лютого 2020 року фактичних обставин правопорушення, ОСОБА_1 22 лютого 2020 року близько 00 год 10 хв по вул. Юності в м. Українка Обухівського району, керувала автомобілем Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначила, що з викладеним незгідна, складений протокол не визнає.

Крім того, поліцейський в протоколі вказав, що здійснювалась відеофіксація правопорушення на бодікамеру № 003541, а до протоколу додаються пояснення свідків та направлення (а.с. 2).

Між тим, до протоколу долучені лише письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за змістом яких водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2,3).

Таким чином, окрім даних в протоколі щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом 22 лютого 2020 року близько 00 год 10 хв по вул. Юності в м. Українка Обухівського району з явними ознаками алкогольного сп`яніння, інші докази, які б доводили такі обставини, відсутні.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що працівник поліції без жодних підстав зупинив її автомобіль у нічний час, коли вона разом з малолітньою дитиною поверталася від батьків. Поліцейський не представився, не повідомив причину зупинки. Після передачі на його вимогу документів, останній попросив вийти із автомобіля, а в подальшому висунув вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому не пропонував пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу, а вимагав, щоб вона залишила на місці свій автомобіль та разом з ними їхала до медичного закладу. Вона не вживала алкогольні напої, ніяких ознак сп`яніння у неї не було та поліцейський не пояснив у зв`язку з чим вона повинна проходити огляд на стан сп`яніння. Оскільки був нічний час та з нею була малолітня дитина, а поліцейський свою вимогу нічим не обґрунтував, вона відмовилася їхати до медичного закладу. Після цього поліцейський став складати щодо неї протокол, але поряд з ним перебував лише один чоловік у цивільному одязі, який розписався в протоколі. Інших свідків не було. Після складання протоколу, від керування транспортним засобом її не відсторонили та вона поїхала додому.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 щодо фактичних обставин, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо дотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів, судом апеляційної інстанції неодноразово здійснювалися заходи для виклику в судове засідання поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з`ясовувалася інформація щодо наявності відеозапису правопорушення.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 22 лютого 2020 року в нічний час на виїзді з м. Українка його зупинили працівники поліції, запросили бути свідком відмови водія від огляду на стан сп`яніння, на що він погодився. Всіх обставин не пам`ятає, але згадує, що в його присутності ОСОБА_1 відмовилася їхати з поліцейськими до медичного закладу, при цьому іншого свідка поряд не було. Після цього він розписався в протоколі, написав пояснення та поїхав. Все відбувалося дуже швидко, він не помітив у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, вона трохи нервувала, оскільки в її автомобілі була дитина. Чи пропонували їй огляд на місці не пам`ятає.

Поліцейські та свідок ОСОБА_4 всудове засідання не прибули, про поважні причини неприбуття, які б підтверджувалися доказами, не повідомили, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження в справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості.

За повідомленням начальника Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області від 16 вересня 2020 року відеозапис з нагрудної камери поліцейського, здійснений 22 лютого 2020 року при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відсутній.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте в справі відсутні дані про застосування цих заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, що з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_3 , які узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , свідчить про існування обґрунтованих сумнівів щодо невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та її відмови від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко