Справа № 755/2028/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

встановила:

ОСОБА_1 , займаючи посаду помічника оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, зі званням сержант поліції, відповідно до підп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 цього Закону, підп. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року № 1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин подав 27 грудня 2019 року декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, тоді коли повинен був подати вказану декларацію не пізніше як до 0 год 0 хв 01 квітня 2019 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та зазначив, що інформацію про необхідність подання декларації особою, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування йому доведено за місцем роботи під особистий підпис. Перед звільненням він подав декларацію 22 серпня 2018 року, однак не знав, що зобов`язаний також через рік повторно подавати декларацію після звільнення. Після того, як до нього зателефонували з відповідного державного органу для встановлення факту подання декларації, він був здивований, однак після цього 27 грудня 2019 року подав декларацію після звільнення, однак з пропущеними строками. Власну вину у вчиненні адміністративного правопорушення він визнає у повному обсязі, оскільки зобов`язаний був виконати зазначені вимоги законодавства. Умислу на ухиляння від подання декларації у нього не було.

Прокурор Семененко Б.В. вважав доведеним факт несвоєчасного подання суб`єктом декларування ОСОБА_1 декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за наступний рік після припинення діяльності. Причиною неподання такої декларації є неналежна ознайомленість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча належним чином був повідомлений, під час процедури звільнення, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_1 . Проте зазначені обставини не є поважними причинами для неподання декларації. Просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суддя заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до наказу заступника начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві №139о/с від 02 лютого 2018 року ОСОБА_1 призначено помічником оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, звільнивши його з посади помічника оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Згідно зобов`язання поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби, вбачається, що ОСОБА_1 30 липня 2018 року ознайомлений з ними.

10 серпня 2018 року Наказом щодо особового складу №805о/с звільнено із служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» сержанта поліції Тимофеєва О.Р. 20 серпня 2018 року.

ОСОБА_1 як працівник поліції, тобто суб`єкт відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідно до підп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», зобов`язаний подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні, він був звільнений за власним бажанням 20 серпня 2018 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 до 0 год 0 хв 01 квітня 2019 року не подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію, особи яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування за минулий рік, лише 27 грудня 2019 року.

При цьому, доказів поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 у визначений законом строк декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування за минулий рік, у судовому засіданні здобуто не було.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суддя визнає щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 172-6, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко