Номер провадження: 33/813/61/20
Номер справи місцевого суду: 493/1852/19
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М., при секретарі Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №347730 від 01.10.2019р., ОСОБА_1 01 жовтня 2019 року о 10.45 год. керував автомобілем ВАЗ 21061, д/н НОМЕР_1 , в смт. Врадіївка Миколаївській області на вул. Героїв Врадіївщини, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «DRAGER». Таким діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, також стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень (а. с. 17-18).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Балтського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що наявний в матеріалах справи результат його огляду на стан сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки після того як він продув в алкотестер, на його дисплеї відобразились показники 0,09 проміле, після чого поліцейський роздрукував ці результати, та він поставив свій підпис, однак в матеріалах справи наявний інший результат алкотестеру, на якому підпис від його імені виконано не ним, а іншою особою (а. с. 23-25).

Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Про наслідки неявки за викликом суду проінформований (а. с. 32-33).

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки його представник ОСОБА_2 18 лютого 2020 року перебуватиме в господарському суді Одеської області, де о 12.40 год. прийматиме участь у справі в якості представника ФГ «Агро-Сад» (а. с. 34-42).

Однак, з цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно вимог ч. ч. 1-2 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

При цьому, відповідно до п. п. 3-4 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно вимог пп. 11 п. 161 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України, встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до вимог п. 1 Перехідних положень Конституції України, закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_2 не є адвокатом, та внаслідок чого і особою, яка може представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Апеляційним суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу на постанову Балтського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року, ще 16 грудня 2019 року, та будучи сповіщеним про розгляд апеляційної скарги на 18 лютого 2020 року, ще 07 лютого 2020 року, уклав довіреність на представництво своїх інтересів з ОСОБА_2 лише 17 лютого 2020 року, тобто за день до судового засідання (а. с. 37).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є ОСОБА_3 , стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Тому на підставі вищевикладеного, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату, слід відмовити та визнати, що скаржник самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та не з`явився в судове засідання до Одеського апеляційного суду з неповажних причин.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 01 жовтня 2019 року о 10.45 год. керував автомобілем ВАЗ 21061, д/н НОМЕР_1 , в смт. Врадіївка Миколаївській області на вул. Героїв Врадіївщини, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «DRAGER», в присутності двох свідків, результат позитивний 2,28 проміле (а. с. 1).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №347730 від 01.10.2019р., який складений уповноваженою особою, а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 (а. с. 1);

2)поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які містять необхідні реквізити, підписані свідками та не суперечать фактичним обставинам події, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 3-4);

3)висновком приладу «DRAGER» ALCOTEST 6810, прилад №ARAM-2247, яким зафіксовано вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 в розмірі 2,28 проміле, дата проведення тесту 01.10.2019р. о 10.49 год. (а. с. 6);

4)відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції (а. с. 7).

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів , показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, чітко вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер», після чого було зафіксовано в його організмі вміст алкоголю в розмірі 2,28 проміле. ОСОБА_1 , з метою забезпечення достовірності результатів, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак він відмовився від проходження такого огляду. Крім того, чітко вбачається, що ОСОБА_1 особисто зазначив, що був на день народженні, де випив трохи пива (а. с. 7).

Відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

Слід зазначити, що є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підписував роздруківку з результатами проходження тесту, де виявлено 2,28 проміле алкоголю, так як насправді алкотестер зафіксував 0,09 проміле алкоголю в його організмі, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам, а саме відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції.

Крім того, роздруківка з результатами проходження тесту, де виявлено 2,28 проміле алкоголю, яка містить підпис ОСОБА_1 містить дату та час проходження тесту, які співпадають з інформацією, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, підписаного ОСОБА_1 ..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що працівники поліції погрожували йому арештувати його та його автомобіль, однак будь яких доказів того, що ОСОБА_1 звертався до органів поліції зі скаргою на дії поліцейських не надано. Доказів неправомірних дій працівників поліції, матеріали справи також не містять.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, оскільки водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, цього висновку не спростовують та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Балтського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький