ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/1450/19 Суддя 1-ї інстанції: Токмакова А.П.
Провадження № 33/818/89/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 26.11.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 26.11.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 26.09.2019 року о 00-20 ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі М-03, на 422 км керував автомобілем ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 6810 та в закладі охорони здоров`я ОНД м. Харкова (за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26) у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вказує, що в ніч складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення температура повітря складала близько +5-10 градусів Цельсія, у зв`язку з чим, він хитався з ноги на ногу, намагаючись зігрітись, а через хвилювання у нього було присутнє тремтіння пальців, про те запаху алкоголю з ротової порожнини взагалі не могло бути, оскільки він не вживав алкогольні напої, але робив спиртовий компрес через біль у горлі. Тому вважає, що у працівників поліції склалось хибне суб`єктивне припущення, щодо наявності й нього ознак алкогольного сп`яніння.

На пропозицію пройти огляд за допомогою технічного засобу, погодився, декілька разів продував Драгер, який не показував жодного результату, що наштовхнуло його на сумніви щодо його справності, і після чого він законно вимагав надати відповідні документи, що працівники поліції проігнорували, та запропонували йому пройти огляд в медичному закладі в Обласному наркологічному диспансері, який фактично розташований в м. Харкові по вул. Очаківській, 15, але йому пропонували проїхати на вул. Шевченка, 26, де вказана медична установа відсутня.

При складанні матеріалів працівники поліції примушували ставити підписи в невідомих документах.

Вказує, що працівники поліції були зобов`язані скласти направлення на медичний огляд, яке не складалось, що на його думку свідчить, про те, що його не направляли в передбаченому законом порядку на медичний огляд.

Зазначає, що суд першої інстанції не викликав та не допитував свідків, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу в межах заявлених вимог та їх обґрунтувань, і вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Доводи апелянта щодо адреси розташування «Харківського обласного наркологічного диспансеру» апеляційний зазначає, що цей заклад (КЗОЗ «Харківський обласний наркологічний диспансер») розташований за адресою: вул. Шевченка, 26, м. Харків, є кабінетом цілодобової експертизи, і згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №157986 від 26.09.2019 року саме за вказаною адресою було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі - Інструкція) КЗОЗ «Харківський обласний наркологічний диспансер» розташований за адресою: вул. Шевченка, 26, м. Харкова віднесений до закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Посилання апелянта щодо відсутності в матеріалах справи направлення на медичний огляд та акту огляду апеляційний суд вважає хибними, оскільки вказані документи складаються у разі згоди подія пройти відповідний огляд. А матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження цього огляду.

Доводи, що працівники поліції примушували ОСОБА_1 ставити підписи в документа, спростовують наявним в матеріалах справи відеозаписом, відтворенням якого встановлено, що (0012 о 01:17) ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що працівники поліції запропонували йому залишити свій підпис, від чого останній відмовився, і ніяких заходів примусу при цьому працівники поліції не застосовували.

Також відповідно до відеозапису, 008 о 00.31 години, ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою газоаналізатора Драгер, працівники поліції роз`яснили, що видих повітря слід зробити довгий, однак ОСОБА_1 здійснив короткий видих повітря, у зв`язку з чим прилад не зміг зреагувати, та не показав жодного результату (а ні позитивного, а ні негативного). Після чого працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, від чого він відмовився в присутності свідків.

Факи відмови від проходження огляду також підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях, обрунтованість яких апелянтом не спростовано, і з урахуванням інших матеріалів справи (наявним відеозаписом, протоколом про адміністративне правопорушення, розпискою ОСОБА_1 ) у апеляційного суду немає підстав для сумніву в їх об`єктивності.

Викладене свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, якими встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта щодо стилістичної невідповідності відображення в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №157986 від 26.09.2019 року ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 тому, як такі ознаки викладені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, оскільки така стилістична розбіжність ніяк не впливає на суб`єктивне сприйняття працівником поліції наявності ознак сп`яніння у водія, який зобов`язаний на вимогу останнього пройти відповідний огляд, а в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від його проходження, що є підставною для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів, що прилад Драгер 6810 ніби то не дозволено до використання, апеляційний суд, вважає їх безпідставними, оскільки перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, де газоаналізатори Drager Safety AG&Co. KGaA, до яких належить і Drager Alcotest 6810 та Drager Alkotest 6820, включені до вказаного переліку.

Крім того, відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що набрав чинності 01.01.2016 року засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, віднесені до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. До таких засобів належать і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та в повітрі, що видихається.

Згідно х п.1 ст. 17 вказаного Закону, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. При цьому законодавець не встановлює вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавались Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG&Co. KGaA, що використовуються патрульною поліцією, та вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Доводи, що в судове засідання суду першої інстанції не викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які були залучені під час складання протоколу, не свідчить, що надані ними пояснення є необ`єктивними, оскільки вони ними підписані без будь-яких зауважень. В цих поясненнях свідки зазначили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за стану сп`яніння. Апелянт не спростував цих пояснень.

Також не спростовує наявний в діях ОСОБА_4 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і те, що наявний в матеріалах справи диск з відеозаписами є певними відрізками, оскільки вони достатні для встановлення обставин викладених в протоколі серії ОБ №157986 від 26.09.2019 року.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, у тому числі і поясненням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 26.11.2019 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 14.02.2020 року

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик