Провадження № 33/801/847/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Корпала В. М., розглянувши апеляційну скаргу захисника, адвоката Корпала Віталія Миколайовича на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого директором ПП «Новолакс-Л», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 356073, складеного 02 серпня 2020 року о 02.05 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, № 109-В, цієї ночі 02 серпня 2020 року о 00.45 годині у м. Вінниці по вул. Черняховського, № 47 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом у Комунальному підприємстві «Вінницький обласний наркологічний диспансер ( далі - КП «ВОНД» ) «Соціотерапія», висновок № 2478. Своїми діями водій порушив вимоги підпункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 гривень судового збору.

Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Корпало В. М. оскаржує її в апеляційному, просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП. Скаржник вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. У скарзі зазначається, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки у ньому не зазначені ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , тому він не може бути прийнятий судом як доказ вини особи. У матеріалах справи також наявний рапорт поліцейського від 02 серпня 2020 року, згідно з яким всупереч змісту протоколу вказано, що водій від проходження огляду відмовився. Тобто у відпо-відності до вимог статті 278 КУпАП матеріали справи необхідно було направити правоохоронцям для доопрацювання. Крім того, як зазначає сам ОСОБА_1 , він не вживає жоден із видів наркотичних речовин, тому захисник вважає результати медичного огляду в КП «ВОНД «Соціотерапія» хибними. Відповідно через наявні на думку адвоката розбіжності він клопотав про призначення у справі судово-хімічної експертизи. Однак судом безпідставно відмовлено у задоволенні цього клопотання. За таких обставин адвокат вважає недоведеною належними доказами вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, просить скаргу задоволити.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Корпала В. М., дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши наявні в ній докази, переглянувши справу у межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів адміністративної справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 356073, складеного 02 серпня 2020 року о 02.05 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, № 109-В, 02 серпня 2020 року о 00.45 годині у м. Вінниці по вул. Черняховського, № 47 водій ОСОБА_1 керував авто-мобілем «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом у КП «ВОНД «Соціотерапія», за його результатами складений висновок № 2478. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. До протоколу про адміністративне правопорушення доданий вказаний висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» від 02 серпня 2020 року № 2478, згідно якого ОСОБА_1 на момент медичного огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання амфетамінів ( алкотест 6810 - 0,00‰, аналіз сечі на мультитест: амфетамін - позитивний ).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладаючи на нього стягнення, визначене санкцією цієї норми Закону, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи доведена матеріалами справи та зібраними у ній доказами. Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за нормами чинного КУпАП. Суд зазначив, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги Правил дорожнього руху України, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Апеляційний суд за результатами розгляду справи дійшов висновку, що з обгрунтуванням оскаржуваної постанови суду першої інстанції слід погодитися, оскільки воно побудоване на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи, наявних у ній доказів в їх сукупності про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, актом огляду, тимчасового затримання, а також іншими документами.

Підпунктом 2.9а Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів другого, четвертого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння ( крім запаху алкоголю з порожнини рота ); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Відповідно до пунктів шостого, сьомого Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я ( у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку ).

Разом із тим згідно пункту дванадцятого зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами підпункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Розділом ІІІ Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, згідно пункту третього якого огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я. Згідно висновку КП «ВОНД «Соціотерапія» від 02 серпня 2020 року № 2478 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання амфетамінів: алкотест 6810 - 0,00‰, аналіз сечі на мультитест: амфетамін - позитивний.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції від 07 жовтня 2020 року, захисник вказує не хибність такого висновку спеціаліста КП «ВОНД «Соціотерапія» через твердження ОСОБА_1 , що він наркотичних засобів не вживав, відповідно необхідним є призначення експертизи, у чому судом першої інстанції було безпідставно відмовлено.

Однак апеляційний суд не вважає такі доводи скаржника спроможними. Так відповідно до пункту чотирнадцятого Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Однак ОСОБА_1 не надав суду доказів оскарження ним у встановленому законодавством порядку висновку КП «ВОНД «Соціотерапія» від 02 серпня 2020 року № 2478 щодо результатів його огляду.

Об`єктивних доказів та тверджень, які б ставили під сумнів наявний у матеріалах висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» від 02 серпня 2020 року № 2478 чи то порушення порядку проведення медичного огляду, скаржником не надано, відповідно неможливо стверджувати про необхідність призначення у справі судово-хімічної експертизи.

Посилаючись на пункт шостий розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, скаржник вказує на необхідність обов`язкового зазначення ознак стану сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення. Проте такі доводи на увагу не заслуговують, адже помилково трактуються захисником. За змістом вказаної норми цієї Інструкції ознаки сп`яніння зазначаються у разі відмови водія від проходження огляду. Проте ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, медичний огляд проведений у КП «ВОНД «Соціотерапія» за його згоди, про що складений не оспорений у встановленому порядку висновок № 2478.

Зазначення скаржником протиріччя у рапорті заступника командира роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції В. М. Крупенкова, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у КП «ВОНД «Соціотерапія», не впливає на визначення винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, був проведений з визначенням конкретних його результатів, покладених в основу оскаржуваної судової постанови.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені захисником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі аргументи в цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді, оскільки вина скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ( на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП ) апеляційний суд визнає безпідставними та не знаходить жодних підстав для їх задоволення.

Відтак апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законної постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Корпала Віталія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко