Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2813/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , водій АТП 12142, за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 742747 від 21.08.2020 року, ОСОБА_1 будучи водієм АТП 12142, 21.08.2020 року о 15 год. 15 хвилин в місті Виноградів по вул.Миру керуючи автобусом ПАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення приміського сполучення «Фертешолмаш-Виноградів», перевозив пасажирів без захисних масок, чим порушив вимоги постанови КМУ, своїми діями ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив. Розгляд справи проведено в порядку ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст.278,280 КУпАПповинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

За змістом ст.ст.251,280 КУпАПдоказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так,статтею 44-3 КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

Постановами Виноградівського районного суду від 03.09.2020 року та відповідно 22.09.21020 року адміністративна справа про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, - поверталася до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області для організації приведення її у відповідність до вимог, передбачених ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Вимоги постанови від 03.09.2020 року та 22.09.2020 року працівниками поліції не виконано.

Після повернення до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 742747 від 21.08.2020 року не додано жодного доказу на підтвердження обставин правопорушення, зазначених в ньому. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено назву постанови КМУ та дату її прийняття, пункти якої було порушено ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять свідків адміністративного правопорушення в якому звинувачується ОСОБА_1 .

Згідно з п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції, чинній на момент складення протоколу) на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється в тому числі здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

В даному випадку постановою КМУ визначено, що Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Під час судового розгляду встановлено, що матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів в розумінніст. 251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики Європейського суду з прав людини можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на викладене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно з якими обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Беручи до уваги наведене, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, оцінюючи у сукупності досліджені докази, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 44-3 КУпАП, у зв`язку із чим провадження по справі відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 44-3, 221, п.1 ст. 247, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд.

СуддяВ. В. Леньо