Справа №586/1191/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Теміров Ч. М.
Номер провадження 33/816/209/20 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Органюка Ю.Ю. на постанову судді Середино Будського районного суду Сумської області, від 6 лютого 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 ,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Середино Будського районного суду Сумської області, від 6 лютого 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, за таких обставин.

9 листопада 2019 року, о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Троїцька, біля будинку № 26 у м. Середина Буда Сумської обл, маючи ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився.

У поданій апеляційній скарзі захисник Органюк Ю.Ю. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. Крім того захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Свої вимоги щодо поновлення строку захисник обґрунтовує тим, що він не приймав участь у судовому засіданні, повний текст постанови судді він отримав 2 березня 2020 року, а тому, як на його думку, він пропустив строк на оскарження з поважної причини.

Мотивуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що автомобілем ОСОБА_1 не керував і від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.

Зазначає захисник і про формальний підхід суду до розгляду справи, оскільки справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , всупереч поданого ним клопотання про відкладення розгляду справи, під час судового засідання були допитані тільки працівники поліції, а також не були переглянуті відеоматеріали, що долучені до справи про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 про підтримку клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження та про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Матеріалами провадження підтверджуються доводи захисника про те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 присутнім не був і копію винесеної постанови суду про застосування адміністративного стягнення ОСОБА_1 отримав 3 березня 2020 року, що підтверджується відтиском штампу на рекомендованому повідомленні (а. с. 57).

За наведених обставин суд апеляційної інстанції погоджується з доводами клопотання захисника, що строк на апеляційне оскарження мав закінчуватися 13 березня 2020 року, що є п`ятницю, а тому захисник, подавши апеляційну скаргу 16 березня 2020 року в перший робочий день, дотримався 10 и денного строку на апеляційне оскарження постанови судді.

За наведених обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 , як особа, відносно якої було застосовано адміністративне стягнення, отримав постанову суду про застосування такого стягнення поза межами строку на апеляційне оскарження цієї постанови, суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови про застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції не вбачає допущення порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП при здійсненні судового розгляду без участі ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розгляд матеріалів відносного ОСОБА_1 було призначене судом на 10 грудня 2012 року з повідомленням ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду 3 грудня 2019 року (а. с. 10).

10 грудня 2019 року від захисника Шестова А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку із його зайнятістю у іншому провадженні (а. с. 13), у зв`язку з чим судовий розгляд справи було відкладено на 16 грудня 2019 року (а. с. 16).

16 грудня 2019 року від захисника Шестова А.В. надійшла заява про відвід судді Темірову Ч.М., яка ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 23 грудня 2019 року, була залишена без задоволення та справу було передано судді Темірову Ч.М. для продовження розгляду (а. с. 18 27), який був призначений на 14 січня 2020 року.

В цей же день від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні (а. с. 28), у зв`язку з чим судовий розгляд справи було відкладено на 21 січня 2020 року (а. с. 30).

21 січня 20202 року до суду знову надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, оскільки він продовжує перебувати на стаціонарному лікуванні (а. с. 31), у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 29 січня 2020 року (а. с. 34).

29 січня 2020 року до суду знову надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи оскільки він знаходиться на стаціонарному лікуванні, маючи інше захворювання (а. с. 37), у зв`язку з чим судовий розгляд справи відкладено на 6 лютого 2020 року (а. с. 36).

6 лютого 2020 року до суду від ОСОБА_1 знову надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він продовжує стаціонарне лікування (а. с. 45).

Суд апеляційної інстанції вважає, що за наведених обставин суд першої інстанції правильно зробив висновок про необхідність розгляду справи без участі ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 , зловживаючи своїми процесуальними правами, затягував розгляд справи, намагаючись таким чином уникнути відповідальності за вчинене, шляхом досягнення закінчення перебігу 3 х місячного терміну, визначеного ст. 38 КУпАП, в період якого може бути застосовано адміністративне стягнення.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зауважити, що проходження ОСОБА_1 лікування у вказаний період спрямовано ним саме на досягнення закінчення вказаного строку, оскільки ОСОБА_1 саме у цей строк проходив лікування яке, на думку суду апеляційної інстанції, не перешкоджало ОСОБА_1 прибути до суду для прийняття участі у судовому розгляді справи та не є таким, що є невідкладним для його проходження саме у цей період часу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею, у відповідності зі ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, були повно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції у їх сукупності.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Дані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні суддею: протоколу про адміністративне правопорушення, від 9 листопада 2019 року, (а. с. 1); письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 2 3), які є складовою частиною протоколу про адміністративне правопорушення; відеозапису обстановки та обставин події, від 9 листопада 2019 року (а. с. 6).

На думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення його права на захист ОСОБА_1 через формальний підхід судді до розгляду справи, оскільки суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи вважає такі доводи припущенням апелянта які не підтверджуються жодними доказами.

Не можуть взяті до уваги і доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що на час події транспортним засобом ОСОБА_1 не керував.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що за результатами допиту в судовому засіданні суду першої інстанції працівника поліції було встановлено, що підставою зупинення автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний № НОМЕР_1 , було повідомлення, що по вулицям у м. Середина Буда Сумської обл. на великій швидкості рухається вказаний транспортний засіб з пошкодженим світловим обладнанням.

Результатми вжитих заходів, близько 22 год. 15 хв., було виявлено, що з вул. Паркова на вул. Троїцька у м. Середина Буда Сумської обл., рухаючись на великій швидкості повернув вказаний автомобіль без включеного покажчика повороту, у якого не працювала передня права фара. Вказаний автомобіль зупинився біля будинку № 26 по вул. Троїцька у м. Середина Буда Сумської обл. також з порушенням правил дорожнього руху, оскільки не ввімкнув світовий показчик повороту.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги вказані покази працівника поліції, оскільки вони знайшли своє підтвердження при дослідженні відео файлів з нагрудних камер працівників поліції.

Як убачається з вказаних файлів, до автомобіля, двигун якого знаходиться у працюючому стані, підходить співробітник поліції, при цьому на водійському сидінні сидить ОСОБА_1 , який при спілкуванні із працівником поліції поводить себе зухвало, висловлюється брутальною лайкою, сперечається, погрожує поліцейським фізичною розправою, здійснює відео зйомку свого спілкування з працівниками поліції на смартфон, декілька разів намагається піти з місця зупинки транспортного засобу, при цьому, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я відмовляється.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зауважити, що працівники поліції мали підстави для здійснення пропозиції ОСОБА_1 пройти обстеження на стан сп`яніння, оскільки з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 має об`єктивні ознаки сп`яніння.

Зазначеними доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи захисника про те що транспортним засобом при вказаних обставинах ОСОБА_1 не керував.

Апеляційний суд, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, у співставленні з апеляційними твердженнями про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, знаходячи постанову суду першої інстанції законною, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду, а відповідно, і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 285; 294; КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Органюку Ю.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Середино Будського районного суду Сумської області, від 6 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_1 .

Постанову судді Середино Будського районного суду Сумської області, від 6 лютого 2020 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Органюка Ю.Ю., без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОлійник В. Б.