ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

захисника Коренко Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коренко Т.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 295474 від 14.11.2019 року, водій ОСОБА_1 14.11.2019р. о 19 год. 05 хв., в м. Миколаєві, вул. Генерала Карпенка,46, керував транспортним засобом марки «CHEVROLET AVEO» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння на обличчі, млява мова). На місці зупинки, водій ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER, в установленому законом порядку, в присутності двох свідків, результат огляду був позитивний та склав 0,84% тест № 2301, водій ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник Коренко Т.В. яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулась до апеляційного суду зі скаргою в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з' ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскілки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а обставини щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння були встановлені з порушенням порядку, який передбачений законом.

Вказує, що в протоколі складеному відносно ОСОБА_1 відсутній підпис особи, відносно якого його складено, відмітка про відмову від його підписання, при складанні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, крім того в матеріалах провадження відступне направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння

Звертає увагу, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутні під час проходження 14.11.2019р. ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 в м. Миколаїв на вул. Генерала Карпенка, 46, при цьому будь-яких свідчень чи погоджувався водій з результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, чи роз`яснювали працівники поліції йому право на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, у разі незгоди з результатом тесту приладу Драгер, чи надавалось направлення на такий огляд, чи відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 , вказані пояснення не містять. Також, відсутні данні стосовно того, що чи були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідками того, як саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки « CНEVROLET А VEO» державний номерний знак НОМЕР_2 . Більш того вказані свідки взагалі були відсутні на місці складання протоколу, до суду за неодноразовими викликами не з' явилися. За такого, на думку апелянта, у справі відсутні достовірні докази на підтвердження обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався та в повному обсязі з`ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази.

Вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 295474 від 14.11.2019 року, водій ОСОБА_1 14.11.2019р. о 19 год. 05 хв., в м. Миколаєві, по вул. Генерала Карпенка, керував транспортним засобом марки «CHEVROLET AVEO» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння на обличчі, млява мова). На місці зупинки, водій ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER, в установленому законом порядку, в присутності двох свідків, результат огляду склав 0,84% тест № 2301,таким чином, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 "а" Правил дорожнього руху. З показами приладу водій погодився, про що свідчить його підпис на роздруківці результатів тесту приладу «Драгер». Протокол ОСОБА_1 підписав власноруч, зауважень та пояснень в протоколі не виклав, з протоколом і порушенням погодився.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні судом письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно яких, 14.11.2019 року вони були запрошені у якості свідків для проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 . За результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, показання приладу становили 0,84 ‰, водій ОСОБА_1 з результатами тесту погодився, в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння їхати відмовився, водію були роз`ясненні його права передбачені ст.63 Конституції України, ст.268, 265 КУпАП .

Крім того, зміст протоколу узгоджується з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів "Драгер"Aram 6810, проведеного у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя, в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 власноруч засвідчив згоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння. Роздруківкою приладу «Драгер» 6810, ARАМ 2288, тест № 2301, результат якого склав 0,84 ‰. з власноручним підписом ОСОБА_1 , яким засвідчено його згоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо доводів апелянта про те що, вказані свідки не можуть підтвердити факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , слід зазначити, що данні свідки були запрошені для проведення огляду на стан сп`яніння та у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована результат огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, що не заперечує і сам апелянт, а тому жодних інших фактів ніж проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння наявні пояснення свідків не містять та не підтверджують. Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_1 не спростовує факту керування ним транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі.

Доводи апеляційної скарги, про те що працівниками патрульної поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу призвело до порушення прав ОСОБА_1 , є безпідставними, та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння результат якого склав 0,84 ‰. З результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» ОСОБА_1 погодився, в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння їхати відмовився. Працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку результати огляду, а також роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та наслідки складання адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, який буде скеровано до суду для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. З відеозапису також видно, що у ОСОБА_1 були явні об`єктивні ознаки алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння та те, що працівники патрульної поліції відмовили ОСОБА_1 у наданні направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, є неспроможними та спростовуються пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до яких водій ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», погодився, в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння їхати відмовився.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Коренко Т.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.