ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/172/20 Справа № 185/8920/19 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 19 вересня 2019 року об 11 годині 30 хвилин по вул. Харківській,26-Д в м. Тернівка Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda cx-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поводив себе неадекватно, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, оскільки при розгляді справи він присутній не був і копію постанови отримав лише 15 січня 2019 року, також просить постанову скасувати як незаконну і необґрунтовану, та закрити провадження щодо нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, що він викликався судом за адресою АДРЕСА_2 . Богата АДРЕСА_3 71, але з 09 грудня 2016 року він зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , до того часу він мешкав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 жовтня 2005 року, а за адресою АДРЕСА_1 він ніколи не мешкав, що підтверджується копіями паспорту та довідкою.

Також з матеріалів справи вбачається, що до суду була повернута судова повістка із поштовим повідомленням із відміткою «Уточните адрес», тобто суду могло і було відомо про неможливість вручення судової повістки із причини, що він ніколи за зазначеною адресою не мешкав.

Вважає, що судом не здійснений виклик належним чином та не зроблений відповідний запит про місце його реєстрації або проживання, а з яких саме підстав в протоколі зазначена невірна адреса йому не відомо.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме: протоколу, пояснень свідків, що він був повідомлений про час та розгляд справи на 26 вересня 2019 року, але згідно супровідного листа № 6463 (а. с. 11), матеріали справи до суду були направлені 20 вересня 2019 року, а отримані судом лише 30 вересня 2019 року, тому слухання справи не могло відбуватися на призначений працівником поліції час 26 вересня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що він не ухилявся від проходження огляду, але поліцейським в порушення п. 8 Інструкції не було проінформовано його про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки автомобілю не здійснювалося.

Зазначає, що з письмових пояснень свідків, які маються в матеріалах справи, вбачається відсутність зазначення ознак сп`яніння та відсутність дій водія щодо ухилення від огляду.

Вказує на те, що в протоколі відсутній перелік його дій щодо ухилення від огляду, також вони не роз`яснили йому його права, обов`язки та не пред`явили службового посвідчення.

Крім того, в протоколі зазначено, що він притягається до відповідальності за відмову у проходженні огляду (медичного) на стан сп`яніння, без можливості застосування спеціальних засобів проходження огляду на місці та порядку його застосування.

Зазначає, що у протоколі працівники поліції вказали, що ознакою сп`яніння особи є «зіниці очей не реагують на світло», однак відповідно до п. 4 Інструкції ознакою сп`яніння є не відсутність реакції зіниць на світло, а «звужені чи розширені зіниці, що не реагують на світло», а тому ці твердження поліцейського є сумнівними.

Більш того, суддя не звернув увагу на те, що у протоколі та в поясненнях свідків не сформульовано у який спосіб він мав пройти огляд на вимогу поліцейського, натомість суддею виправлено та зазначено звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, але цього формулювання не має а ні в протоколі, а ні в поясненнях свідків.

Також з протоколу не зрозуміло, в чому саме він обвинувачується у керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого), який саме огляд він має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), що позбавляє його права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.

Вважає, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою, а пояснення свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, крім того, показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком.

Посилається на те, що у своїх письмових поясненнях свідки вказують, що він поводив себе неадекватно, але така ознака серед переліку, зазначеному у протоколі, відсутня, а тому цей факт ставить під сумнів показання цих свідків, у зв`язку з чим це не можна вважати достатнім і достовірним доказом.

Більш того, при спілкуванні із працівниками поліції свідки не були присутні, протокол складався не у його присутності, судом не звернуто увагу на повну відмінність підписів одного й того ж свідка на одному й тому ж аркуші, насамперед підпис ОСОБА_2 аркуш справи № 3, ОСОБА_3 аркуш справи № 5.

Також в поясненнях свідка ОСОБА_4 зазначена його адреса проживання: АДРЕСА_6 , але за цією адресою відсутнє житлове приміщення, в цьому приміщенні розташовані громадські, юридичні організації, перелік яких є в загальному інтернет доступі, тому вважає, що дані цього свідка не є достовірними для унеможливлений його допиту.

Вказує на те, що зупинка його транспортного засобу була здійснена незаконно, в порушення вимог ст. 35 «Про Національну поліцію», без роз`яснення причин зупинки, а до матеріалів справи додана фототаблиця на підтвердження законності зупинки із зображенням його автомобілю, розташованого по вул. Пушкіна, тоді як його зупинили по вул. Харківській, та на фото не вбачається, що бордюр є жовтим, відсутні дані про день та час фотографування, яким пристроєм була зроблена ця фотографія, тобто відсутні будь-які докази, які б містили зв`язок між фото та зупинкою транспортного засобу на вул.Харківській,26.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_1 , про існування постанови він дізнався лише 15 січня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 21 січня 2020року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Місцевий суд розглядаючи матеріали справи цих вимог закону не дотримався, а тому висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставними.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, встановивши, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не звернув уваги на те, що наданими суду доказами не підтверджується факт відмови водія від проходження медичного огляду.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 відмовився від його підпису та надання пояснень. Також згідно із протоколом до нього додається відеозапис з бодікамери, який судом першої інстанції не був досліджений.

Під час огляду в ході апеляційного перегляду відеозапису події встановлено, що об 11:19 19.09.2019 водій ОСОБА_1 з дозволу поліцейських сідає за кермо свого автомобіля і направляється для проходження огляду на стан спяніння до медичного закладу, відомостей щодо подальших дій ОСОБА_1 відеозапис не містить, а тому суд позбавлений можливості на підставі цього доказу дійти висновку про відмову водія від проходження огляду на стан спяніння.

Щодо письмових пояснень свідків, на які посилається суд, то вони не узгоджуються з відеозаписом події. Так, згідно із поясненнями свідка ОСОБА_5 події відбувалися біля магазину Мясний Гурман по вул.Харківській в м.Тернівка, де він бачив працівників поліції, які запросили двох свідків, в присутності яких водію було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, на що останній відповів відмовою, після чого за кермо сіла його донька. Однак відповідно до відеозапису події відсутні відомості щодо перебування цього свідка на місці події та запрошення інших свідків, а також того, що за кермо сідала донька ОСОБА_1 , оскільки відповідно до відеозапису сам ОСОБА_1 сів з дозволу поліцейських за кермо, що ставить під сумнів підозри поліцейських щодо керування водієм автомобілем з ознаками будь-якого спяніння, при цьому донька водія ОСОБА_6 сіла до автомобілю як пасажир, що вона підтвердила в суді апеляційної інстанції. Крім того, свідок ОСОБА_5 також вказаний і в іншому протоколі щодо ОСОБА_1 від 14.01.2020 за ст.185 КУпАП, для надання особистих пояснень до суду апеляційної інстанції не зявився, у звязку з чим судом критично оцінено його письмові пояснення та письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які також з метою усунення розбіжностей та дачі пояснень до суду не зявились, відповідно до відеозапису події їх участь не зафіксована. Також відповідно до акту огляду на стан алкогольного спяніння (а.п.6) водій перебував з ознаками наркотичного спяніння, а відмовився від проходження алкотесту, тоді як відповідно до відеозапису події йому не було запропоновано проходити огляд на місці за допомогою алкотесту, а поліцейськими ставилась вимога щодо проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі через наявність ознак наркотичного спяніння, що вказує на формальність складання такого акту та не підтвердження ним обставин, що вказані в акті. Також з відеозапису події не вбачається, яким чином поліцейським було встановлено ознаки спяніння водія, зазначені у протоколі.

У зв`язку з невідповідністю висновків суду наявним доказам постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям відповідно до ст.294 КУпАП нової постанови, якою провадження у справі слід закрити відповідно до ст.247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення..

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження закрити в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко