Номер провадження 33/816/37/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Фомінова Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 19.11.2019 року о 18:00 год. в м. Суми по вул. Іллінська, б.8, керував т.з. GEELY MK CROSS, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей розширені та не реагують на світло, сповільненість рухів. Огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився проходити в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 грудня 2019 року, скасувати, а провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог наголошував на безпідставному притягненні його до відповідальності та на залишенні судом поза увагою, при винесенні рішення, ряду обставини. Вважає, що працівниками поліції була порушена процедура проведення його огляду, оскільки йому не виписувалось направлення на проходження такого огляду, а в протоколі не сформульовано в який спосіб він мав його проходити. Щодо пояснень свідків, то в них не вказано про наявність в нього ознак сп`яніння та теж не конкретизовано від якого способу проходження огляду він відмовився чи то на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних пристроїв, чи то в закладі охорони здоров`я. Вважає, що не чітке формулювання суті правопорушення порушує його право на захист. Просив врахувати, що в порівнянні з представником держави він знаходився в «уразливому стані», оскільки він є уродженцем Іраку, не в повній мірі володіє українською мовою та не має юридичної освіти, щоб зрозуміти процедуру проходження запропонованого йому огляду. Наголошував і на порушенні судом ст. 268 КУпАП, оскільки судовий розгляд, попри наявність клопотання захисника Фомінова Р.М. про відкладення судового засідання на іншу дату, суд провів у його ОСОБА_1 відсутність чим позбавив його права на реалізацію наданих йому вказаною статтею прав. Стверджує, що наміру затягувати розгляд справи він не мав, а на суд не з`явився через свій стан здоров`я про що до апеляційної скарги додав відповідну довідку із закладу охорони здоров`я.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Фомінова Р.М., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 19.11.2019 року о 18:00 год. в м. Суми по вул. Іллінська, б.8, керував т.з. GEELY MK CROSS, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей розширені та не реагують на світло, сповільненість рухів. Огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився проходити в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що у зазначеному місці та час він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є належними і допустимими доказами по справі, а їх присутність під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом події.

Із досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції вбачається, факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення в нього працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, на запитання поліції чи вживав він наркотичні засоби, останній заперечив, повідомив, що не вживав, на інше запитання поліції з чим пов`язана його сонливість останній її заперечив, причину тривалої запинки на перехресті доріг центральної частини міста Суми з увімкненими світловим показчиком повороту та перебування за кермом в «сонному» вигляді, пояснити не зміг. Далі працівники поліції запрошують двох свідків та в їх присутності ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом на те порядку, на що останній відповів категоричною відмовою. При цьому, жодних зауважень, додаткових запитань до поліції щодо порядку чи до суті пред`явлено правопорушення, ОСОБА_1 не висловлює, як і не вказує поліції зауважень про не розуміння ним української мови. Більше того, на запитання поліції чи розуміє він українську, останній повідомив, що так, розмовляє нею та є громадянином України, паспорт України отримав давно. Також, з відео вбачається факт складення відносно ОСОБА_1 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, факт зачитування ОСОБА_1 змісту протоколу, додатково роз`яснюється його суть, повідомляється про дату, час і місце судового розгляду. Зауважень до змісту протоколу ОСОБА_1 не висловлює, добровільно його підписує. В письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує текст, на запитання поліції, що він вказав, оскільки почерк не розбірливий, ОСОБА_1 повідомив, що вказав «..от усталости закрыл глаза..». В ОСОБА_1 вилучається посвідчення водія та видається тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. ОСОБА_1 вручається копія протоколу.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він знаходився в «уразливому стані», оскільки він є уродженцем Іраку, не в повній мірі володіє українською мовою та не має юридичної освіти, щоб зрозуміти процедуру проходження запропонованого йому огляду, спростовуються дослідженими апеляційним судом матеріалами відео, зміст якого викладено вище.

Також, апеляційний суд не може погодитись з твердженнями апелянта щодо нечіткості сформульованої відносно нього суті правопорушення, оскільки вони спростовуються змістом протоколу, зміст якого, як вказувалося вище, зачитувався ОСОБА_1 та останній не заявляв будь-яких зауважень і не задавав питань щодо додаткового роз`яснення йому суті правопорушення.

Щодо пояснень свідків, які апелянт ставив під сумнів як доказ його вини, через те, що в них не конкретизовано від якого способу проходження огляду він відмовився чи то на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних пристроїв, чи то в закладі охорони здоров`я, то апеляційний суд не вбачає підстав їм не довіряти, оскільки з матеріалів відео чітко вбачається те, як в присутності свідків працівниками поліції було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом на те порядку, на що той, не вдаючись до додаткових запитань, відразу відповів категоричною відмовою.

Також, апеляційний суд не може погодитись з доводами апелянта в частині порушення працівниками поліції порядку його огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки від працівників поліції не вимагається видача направлення особи на огляд при її категоричній відмові від нього.

Не може апеляційний суд погодитись і з твердженнями апелянта в частині порушення суддею його права на захист, оскільки, за його доводами, суд безпідставно здійснив розгляд матеріалів справи у його відсутність, не врахувавши того, що до суду він не з`явився з поважних причин через хворобу.

Як вбачається зі змісту відео та складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, останній був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду 04.12.2019 року. Між тим, не прибувши до суду першої інстанції та не надавши суду відповідних доказів підтвердження своєї неявки, від захисника ОСОБА_1 адвоката Фомінова Р.М. 04.12.2019 року було подано клопотання про відкладення слухання справи на нішу дату та про ознайомлення з її матеріалами. Мотивами клопотання було те, що захисник не може брати участі в даному судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому засіданні, а ОСОБА_1 страждає на захворювання ОРВІ (а.с. 12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошував, що наміру ухилятись від явки до суду він не мав, більше того, прагнув брати участь в судовому засіданні з метою надання суду пояснень щодо обставин справи.

Однак, апеляційний суд з такими твердженнями ОСОБА_1 погодитись не може та вважає їх обраним ним способом самозахисту спрямованим на уникнення відповідальності за вчинене.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, продемонстровану в суді першої інстанції поведінку ОСОБА_1 демонстрував і в ході апеляційного провадження справи.

Так, 18.12.2019 року до Сумського апеляційного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 було призначено на 08.01.2020 року (а.с. 23), однак будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду апеляційної скарги (а.с. 26) ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився та подав клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату у зв`язку із захворюванням, зобов`язуючись докази вказаних обставин надати в наступне судове засідання (а.с. 27). Апеляційний розгляд скарги ОСОБА_1 відкладено на 20.01.2020 року (а.с. 28). Однак, і в цей день ОСОБА_1 до Сумського апеляційного суду не з`явився подавши клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату з аналогічних підстав хвороба (а.с. 31). Наступне судове засідання, призначене на 06.02.2020 року теж не відбулося у зв`язку з неявкою апелянта ОСОБА_1 до апеляційного суду та у зв`язку з подачею ним аналогічного клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату через хворобу (а.с. 38). Судове засідання відкладено на 21.02.2020 року(а.с. 40).

Між тим, аналізуючи надані ОСОБА_1 медичні довідки сімейного лікаря, останній перебував на лікуванні в період з 08.01.2019 року по 13.01.2019 року, з 05.01.2020 року по 14.01.2020 року та з 17.01.2020 року по 24.01.2020 року. При цьому, лікування ОСОБА_1 проходило в амбулаторному, а не в стаціонарному порядку, що вказує на існування об`єктивних можливостей прибути до зали суду з метою участі в судовому засіданні для реалізації свого права на захист. Однак, до апеляційного суду ОСОБА_1 прибув близько через два місяці після надходження його апеляційної скарги тоді як передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення на особу адміністративного стягнення, у разі визнання її винною, визначений в три місяці.

Враховуючи дату вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 19.11.2019 року, строк накладення на нього адміністративного стягнення закінчується 19.02.2020 року. Саме після його закінчення, ОСОБА_1 і з`явився до суду апеляційної інстанції, що суд розцінює як затягування розгляду справи, яке останній демонстрував і в суді першої інстанції. З огляду на викладене апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про існування в нього бажання бути присутнім при розгляді складених відносно нього матеріалів справи і в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.