Провадження № 33/801/135/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника-адвоката Саушкіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

07 листопада 2019 року о 19 год 10 хв. у місті Вінниці по вул. ак. Янгеля в районі будинку №60 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «АЗЛК-2140», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» в присутності двох свідків. Результат 0,32‰, з яким погодився ОСОБА_1 .

Про вчинене адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 130 КУпАП працівником поліції було складено протокол серії ОБ № 167685 від 07 листопада 2019 року (а. с. 2).

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,4 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за частиною першою статті 130 КУпАП закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначав, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а був його пасажиром, а покази свідків поліцейського ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цих обставин не спростували. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився не поліцейським ОСОБА_6 О.В., який склав протокол, а іншим поліцейським, відомості про якого відсутні, що унеможливлює перевірку відповідності дій цієї особи вимогам законодавства та допустимість отриманих у такий спосіб доказів. Тобто не доведено обставин вчинення адміністративного правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Саушкіна В.В., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин (пункт 2.9 «а» ПДР України).

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до пунктів 2,4,6 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.1,2,6,7 розділу 2 Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, що було доведено матеріалами справи:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167685 від 07 листопада 2019 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АЗЛК-2140», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» в присутності двох свідків. Результат 0,32‰;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мовлення, який складений в присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (а.с. 3);

роздруківкою показників «Драгер Алкотест 6810», тест №1997 від 07 листопада 2019 року, показник 0,32 ‰;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , згідно з якими в їх присутності було проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Результат 0, 32‰ (а.с. 5-6);

рапортом поліцейського роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП молодшого лейтенанта поліції Лозовенка О.В., згідно з яким останній доповідав начальнику УПП у Вінницькій області ДПП Усеінову Р.С. про обставини вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного правопорушення (а.с.7);

показами свідка - поліцейського ОСОБА_4 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, допитаного судом першої інстанції, згідно з якими екіпаж патрульної поліції, до складу якого він входив, був викликаний екіпажом поліції ТОР (тактико-оперативного реагування) УПП у Вінницькій області ДПП у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 ПДР України та керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом 07 листопада 2019 року;

показами свідка ОСОБА_5 , допитаного судом першої інстанції, згідно з якими в його присутності водій ОСОБА_1 за його згодою пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат 0,32 ‰. Водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом 07 листопада 2019 року.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167685 від 07 листопада 2019 року відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та двома свідками.

З результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, підписав роздруківку результату огляду приладу «Драгер Алкотест 6810» та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який також підписаний двома свідками, та поліцейським роти №1 БУПП у Вінницькій області, який склав протокол ОСОБА_4 .

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Будь-яких зауважень до змісту протоколу, заперечень щодо дій поліції Кулініч С.В. в протоколі не зазначав, факту керування транспортним засобом не заперечував.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкоголю 07 листопада 2019 року.

Суд першої інстанції надав належну оцінку показам свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є знайомими ОСОБА_1 , і такими, що зацікавлені в результаті розгляду справи та уникненні ОСОБА_1 відповідальності.

Такі покази спростовуються іншими зібраними у справі матеріалами, які узгоджуються між собою.

Доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на стан сп`яніння проводився невідомою особою, що унеможливлює перевірку дій цієї особи вимогам нормативно-правових актів є безпідставними та спростовані наявними у справі матеріалами, згідно з якими протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ «№ 167685 від 07 листопада 2019 року, акт огляду на стан сп`яніння складено уповноваженою особою підрозділу Національної поліції поліцейським роти №1 БУПП у Вінницькій області, молодшим лейтенантом поліції Лозовенком О.В.

Водночас безпосереднє проведення огляду іншим поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України (яким зокрема є підрозділ тактико-оперативного реагування Департаменту патрульної поліції), а не самим поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з складу екіпажу патрульної поліції, не є порушенням вимог нормативно-правових актів щодо порядку оформлення матеріалів адміністративного правопорушення та не свідчить про недійсність такого огляду.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та не мають значення для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, яке ставиться останньому у вину.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст. 279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для справи встановлено, дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковано правильно, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин