Справа № 359/9626/19 Головуючий в суді І інстанції - Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/824/231/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Килиби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Килиби Олександра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює слюсарем по ремонту автомобілів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер-невідомий,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 03.10. 2019 о 06 год. 20 хв. по вул. Бориспіль-7 в с. Гора Бориспільського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz c-200» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, сповільнена рухливість, неприродна блідість обличчя). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння він відмовився.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Килиба О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2019 та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з невідповідністю висновків реальним обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права.

На думку апелянта, працівникам поліції було порушено порядок зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим він вважається незаконним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Відповідно до рапорту від 03.10.2019 поліцейського взводу №1 роти №2 ВПП м. Бориспіль УПП у Київської області ДПП старшого сержанта поліції Друзенко В.Б., зазначено причину зупинки транспортного засобу, а саме «водій ОСОБА_1 підозріло маневрував на проїзній частині». Однак, підстава зупинки транспортного засобу зафіксована у рапорті не визначена ст.35 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку з чим протокол про адміністративне порушення, як доказ, одержаний незаконним шляхом з істотним порушенням прав людини, а тому не може бути визнаним як допустимим.

Також, захисника зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння апелянт не відмовлявся. У протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського. Так, у протоколі ОСОБА_1 не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного та/або наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або у найближчому закладі охорони здоров`я. Посилання судді на зазначену у протоколі фразу «Згідний» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку, та яку саме вину він визнав. Всупереч зазначеному суд у винесеній постанові зазначає, що апелянт «в поясненнях наданих при складанні протоколу зазначив, що з обставинами викладеними в протоколі згоден», проте це не відповідає зазначеному у протоколі «згідний». Тобто, згідний з чим (з проходженням огляду на стан наркотичного сп`яніння, з обставинами справи, з правомірністю дій працівників поліції тощо). Су не звернув уваги на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського і яку саме вину він визнає. Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення. Але протокол цим вимогам не відповідає.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що працівником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається не дійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що працівники поліції порушили процедуру огляду на стан сп`яніння, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. У матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, в якому зазначено, що останній направляється на огляд у заклади охорони здоров`я для виявлення ознак сп`яніння, але (яких саме не зазначено), в свою чергу поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Жодних доказів вручення направлення ОСОБА_1 у матеріалах справи не має. Тому, нелогічним є взагалі його написання і для яких цілей.

Окрім того, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.

Також, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Так, у своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_3 . так ОСОБА_4 вказують лише про відмову у встановленому законом порядку, пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ББЛІЛ. Жодних показів, які підтверджували стан будь-якого сп`яніння у показаннях не має. Таким чином, і ці показання є сумнівними.

Окрім того, при наявності суперечливих показань свідків, суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Також, на думку апелянта судом першої інстанції не враховано ряд порушень при складенні протоколу. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначена суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, що тягне за собою невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, зазначене виключає можливість розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції також порушено порядок повідомлення особи про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Килиби О.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, вказаних вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, сповільнена рухливість, неприродна блідість обличчя) від проходження медичного огляду в встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що 03 жовтня 2019 року до його автомобіля підійшли працівники поліції, та сказали, що він припаркував автомобіль в недозволеному місці та запропонували йому пройти огляд у лікарні на стан сп`яніння. Але він зазначив, що в стані наркотичного сп`яніння не перебуває. На даний час працює і не має можливості їхати до лікарні. На що працівники поліції роз`яснили йому, що він на відеозапис відмовиться від проходження огляду, а сам самостійно звернеться у вільний час до лікаря - нарколога та пройде огляд. На що ОСОБА_1 погодився, про що і вказав в протоколі. Однак, коли на наступний день він звернувся до лікаря-нарколога з приводу огляду на стан сп`яніння, лікар роз`яснив, що огляд на даний час є беззмістовний, оскільки він проводиться на протязі двох годин з моменту виявлення стану сп`яніння і в присутності поліцейського.

Для усунення суперечності в поясненнях свідків та ОСОБА_1 , свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції, однак, не з`явились, і своїх пояснень на підтвердження або спростування доводів ОСОБА_1 не надали.

Крім того, для з`ясування обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції викликався лейтенант поліції Єгоров Є.О., який також до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких пояснень не надав.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Килиби Олександра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко