Справа № 446/1117/20 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 33/811/1351/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши апеляційну скаргу особи , яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, 23.06.2020 близько 16:00 год. ОСОБА_1 , перебував у громадській споруді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, що по вул.Незалежності, 29 в м.Кам`янка-Бузька Львівської області, без засобів індивідуального захисту, а саме: респіратора, захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Та вирішити інші питання вказані в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог звертає увагу суду на те, що згідно фабули інкримінованого правопорушення відсутня сама подія правопорушення, позаяк така не може випливати зі змісту постанови КМУ, бо це прямо заборонено Конституцією, відтак у суду 1-ї інстанції не було повноважень розпочинати навіть провадження у цій справі.

Водночас з оскаржуваної постанови вбачається, що суддею зігноровані відомості протоколу, який згідно ч.1 ст.256 КУпАП повинен містити: «нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення», тобто суддя сама вигадувала яку саме постанову КМУ він порушив, дійшовши висновку що п.п.1 п.3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020, яка на його думку втратила чинність на момент розгляду справи.

Очевидним є той факт, що провадження у справі підлягало закриттю і через втрату чинності в цілому п.3 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020, п.п.1 якого він ніби то порушив, крім того суд перебрав на себе повноваження поліції, діючи як орган обвинувачення, а не безсторонньо і справедливо.

Окрім того сам по собі протокол про вчинення адмін. правопорушення (як і рапорт) не є достатнім доказом, а лише особистою думкою особи, яка його склала і яка вочевидь зацікавлена в накладенні на нього стягнення, тобто не є безсторонньою, а тому пояснення такої особи не враховуються судом без наявності інших допустимих доказів, які ці пояснення підтверджують, але і які у справі відсутні.

Суд не сприймав ці покази безпосередньо в судовому засіданні, в якому крім судді був присутній лише секретар судового засідання, у час, коли він не тільки не міг допитати свідка, а відтак і коментувати заперечити проти його пояснення, йому не могло бути відомо і про відео доказ, не долучений до протоколу.

Поряд з цим, апелянт звернув увагу суду на практику Верховного Суду, ЄСПЛ та законодавство України.

ОСОБА_1 в судові засідання апеляційного суду повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомленний про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи 29.12.2020 на адресу апеляційного суду не надходило. Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи №446/1117/20, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Інші клопотання апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, не підлягають розгляду оскільки сам апелянт в судові засідання апеляційного суду жодного разу не з`явився.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Проте, суддею в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 304989 від 23.06.2020 (а.с.3), відеозаписом з місця події (а.с.17) на якому відображено факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 в громадській споруді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області за адресою м.Кам`янка-Бузька, вул..Незалежності, 29, Львівської області; рапортом ст.лейтенанта поліції Р.Вовка (а.с.18) який також склав протокол про адміністративне правопорушення після встановлення факту гр. ОСОБА_1 недотримання та порушення правил та обмежень карантину, поясненням ОСОБА_1 (а.с.5-9) у яких останній не заперечив факту перебування в громадській споруді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у вказаний у протоколі час.

Разом з тим, статтею 22 КУпАП передбачено, що орган уповноважений вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд першої інстанції наведені обставини, а також характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність, при визначенні стягнення, не врахував.

Беручи до уваги викладене вище, той факт, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, форму вчинення правопорушення, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що, на думку апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого, апеляційний суд приходить до висновку, що скоєне останнім правопорушення є малозначним, та вважає за необхідне у відповідності до ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, тим самим частково задоволивши апеляційну скаргу.

З урахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 змінити.

На підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.