КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 367/3508/20
Номер провадження: 33/824/4000/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 листопада 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 08.06.2020 року о 07 год. 15 хв. в Київській області, м. Ірпінь, по вул. Підгірна, залізничний шляхопровід, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем FORD д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду від 03 вересня 2020 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, передбачених статтями 130, 245, 251, 268, 279, 280 КУпАП, оскільки із протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що йому пропонувалось пройти освідування на стан сп`яніння спеціальним засобом з наданням сертифікату про можливість використання даного засобу та відсутні відомості про направлення його до медичного закладу для такого освідування, замість цього зроблений в протоколі запис про його відмову від медичного освідування в присутності двох понятих.

Крім того, як зазначає апелянт, поняті ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які вказані у так званих поясненнях, своєю рукою пояснень не давали, а замість цього підписали шаблонні бланки, заповнені працівником поліції.

Також, як вказує апелянт, після надходження справи про адміністративне правопорушення до суду, вона була призначена до розгляду головуючим суддею Шестопаловою Я.В. на 09. 00 год. 18.06.2020 року, однак у зв`язку з тим, що він потребував правової допомоги, за його заявою розгляд справи був перенесений на 03.07.2020, який в подальшому, у зв`язку із зайнятістю судді в іншій справі був відкладений на 05.08.2020, а 05.08.2020 через перебування судді у нарадчій кімнаті, був відкладений на 20.08.2020 та 03.09.2020, при тому, що ним та його захисником подавались заяви про знаходження захисника у відпустці з 03.08.2020 по 15.09.2020 та про неможливість прибуття в судове засідання 20.08.2020 через зайнятість захисника в іншій справі в іншому суді з наданням підтверджуючих документів, проте, 03.09.2020 справа була розглянута у його відсутність, незважаючи на подані клопотання, при цьому суд в оскаржуваній постанові неправдиво і незаконно, зазначив те, що він та його захисник зловживають своїми процесуальними правами, встановленими ст. 268 КУпАП, вказавши, що через них, порушуються строки розгляду справи.

Як звертає увагу апелянт, за таких обставин, вони з захисником були позбавлені можливості допитати понятих в судовому засіданні, як свідків і з`ясувати необхідні для правильного прийняття рішення обставини, проте суддя грубо проігнорувала норми Закону, що потягнуло за собою порушення нею норм матеріального права - ст. 130 КУпАП, винесла постанову на неперевірених в судовому засіданні доказах, винесла судове рішення з порушенням принципів своєчасності, всебічності, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у відповідності із законом, невірно оцінила неперевірені в судовому засіданні докази, не з`ясувала обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 431331 від 08 червня 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а й іншими зібраними по справі матеріалами, зокрема: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також даними відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», а також у закладі охорони здоров`я.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду з надуманих підстав, поліцейський в присутності двох свідків, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що як дослівно зазначається в апеляційній скарзі: «…із протоколу не вбачається, що мені пропонувалося пройти освідування на стан сп`яніння спеціальним засобом з наданням сертифікату про можливість використання даного засобу та відсутні відомості про направлення мене до медичного закладу для такого освідування…», не можуть бути визнані обґрунтованими, через те, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження та спростовуються доказами, які були досліджені під час розгляду справи в суді першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Що ж стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що поняті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказані у так званих поясненнях, своєю рукою пояснень не давали, а замість цього підписали шаблонні бланки, заповнені працівником поліції, то сама по собі ця обставина не може свідчити про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б могли викликати сумніви у достовірності фактичних обставин справи, встановлених за участю вказаних свідків.

Більш того, своїми підписами вказані свідки підтвердили обставини, зафіксовані не лише в їх письмових поясненнях, а й в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 в їх присутності, а сам ОСОБА_1 не заперечує того факту, що вказані свідки були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувану постанову було винесено на неперевірених у судовому засіданні доказах, з порушенням принципів всебічності, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та її вирішення у точній відповідності із законом.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Шестопалова Я.В.