Справа № 548/1699/20
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/491/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Головного управління Держпродспожив служби в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої заступником завідуючої магазином " Сезон" , ідентифікаційний номер невідомий, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 47 від 11.09.2020, ОСОБА_1 ставиться в вину, що 11 вересня 2020 року об 14 годині під час перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 ,ФОП ОСОБА_4 , який розміщений за адресою АДРЕСА_2 будучи заступником завідуючої зазначеного магазину, не забезпечила централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремих контейнерах (урнах),на вході до магазину не розміщені інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби;контактний термометр який використовується для вимірювання температури тіла працівників магазину не дезінфікується після кожного використання;умивальник для працівників магазину не забезпечений паперовим рушником;у працівників магазину які здійснюють розрахунок рот і ніс не були закриті маскою, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП не визнала та зазначила, що вона вимоги п.п.1, 3 п.13 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 не порушувала та просила провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини, що вона працювала лише найманим працівником.

Заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 43-3 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Відповідно до виписаних у ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП(яка була чинна на момент вчинення правопорушення та діє на даний час) передбачає відповідальність за дії, які полягають у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дана норма є бланкетною, а тому, у разі порушення правил карантину людей у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути зазначено конкретну норму, яка встановлює заборону, яку порушила особа.

Проте дана вимога не виконана, у протоколі не зазначено, яку саме конкретну норму акта законодавства (частина, пункт) порушила ОСОБА_1 .

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013 року ( заява № 36673/04) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Керуючий та продавець не є особою, відповідальною за діяльність суб`єкта господарювання, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП у разі допущення суб`єктом господарювання порушень умов карантину.

Згідно із п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, зважаючи навстановлені обставини,є недопустимим, враховуючи відсутність фактів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненому, слід прийти до висновку про те, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. 256, ст. 278 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Коновод О. В.