Справа № 428/9358/20
Провадження №3/428/2290/2020
Постанова

іменем України

20 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т. О.,

за участі секретаря судового засідання Кожем`яки А. В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Осики М. І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сєвєродонеького міського суду Луганської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-6 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - у матеріалах справи відсутній, паспорт серії НОМЕР_1 від 04.05.2012, українця, громадянина України, який працює на посаді слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 78/3/6-10749 від 04.11.2020, 28.10.2020 о 12 год. 45 хв., перебуваючи в своєму службовому кабінеті НОМЕР_2 СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області, який розташований за адресою Луганська область, місто Сєверодонецьк, вул. Партизанська, буд. 16, під час виконання своїх посадових обов`язків, слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 було передано за допомогою електронної поштової скриньки конфіденційну інформацію, захист якої передбачено ст. 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», ст. 6, 10, 14, 24 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 21 Закону України «Про інформацію», а саме електронний документ «Тимчасовий доступ Альфа банк 1650» та «Тимчасовий доступ АТБ Химиков30.1 1650» де вказані персональні дані слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_2, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1, СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_3, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_4, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_5, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП з Луганській області ОСОБА_6, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_7, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8, начальника СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9, заступника начальника СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_10, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_11, старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП Г`УНП в Луганській області ОСОБА_12, старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_13, старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_14 слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_15, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_16, слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_17, старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_18, старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_19, старшого слідчого СВ ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_20, старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_21, тим самим здійснивши розповсюдження конфіденційної інформації (службове листування) в електронній формі, використовуючи при цьому несанкціоновану (незаконну) поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , використання якої, відповідно до ПКМУ від 21.10.2015 № 851 «Деякі питання використання доменних імен и органами в українському сегменті Інтернету» заборонено.

Відповідно до акту огляду електронної інформації від 28.10.2020, що є додатком до інформування від - 04.11.2020 встановлено, що 28 жовтня 2020 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_1 з особистої електронної поштової скриньки: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надіслав текстовий документ з назвою: «Тимчасовий доступ Альфа банк 1650» та «Тимчасовий доступ АТБ Химиков30.1 1650» на адресу електронної поштової скриньки: « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Зазначені документи містять клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю. У них зазначаються персональні дані вищезазначених осіб, що є конфіденційною інформацією.

За результатами огляду особистої електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка знаходиться у володінні і користуванні слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській ОСОБА_1 , можна зробити висновок, що ОСОБА_1 систематично здійснює незаконне розповсюдження інформації, захист якої передбачено ст. 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах», ст. 6, 10, 14, 24 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 21 Закону України «Про інформацію».

Таким чином в діях ОСОБА_1 містяться окремі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-6 КУпАП.

Надіслані ОСОБА_1 електронні текстові документи містять інформацію віднесену до конфіденційної, що зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах Національної поліції та Генеральної прокуратури, та за розповсюдження якої наступає адміністративна відповідальність згідно ч. 5 ст. 212-6 КУпАП.

Тож дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 5 ст. 212-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він працює слідчим. В якості слідчого у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу у кримінальному провадженні № 0001650. При цьому на запит суду, який надійшов телефоном, він надіслав електронний примірник клопотання належною йому поштовою скринькою - ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вказану йому поштову скриньку - ІНФОРМАЦІЯ_3 Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Роз`яснення за місцем роботи про заборону використання власної поштової скриньки ніколи не проводились. Службова перевірка щодо цих подій не проводилась, як і не допитувався він особою, яка складала адміністративний протокол. Взагалі, на час проведення перевірки він перебував у відпустці.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та надані разом з ним матеріали, суд установив наступне.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому слід виходити з того, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 212-6 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за безоплатне незаконне розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

За технікою побудови і способом описування ознак конкретного виду правопорушення розрізняють чотири види диспозицій: прості, описові, бланкетні та відсильні.

Вказаний склад адміністративного правопорушення є описовим, оскільки описує склад адміністративного правопорушення, але не розкриває його вмісту. Зокрема не визначає поняття таких елементів як інформація та інформаційні (автоматизовані) системи.

Між тим, поняття цих елементів визначено Законом України «Про інформацію» та Законом України «Про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах», зокрема абз. 3 ст. 1 Законом України «Про інформацію» визначає, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, а абз. 9 ст. Закону України «Про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах» зазначає, що інформаційно-телекомунікаційна система - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Крім того, стаття 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах» також визначає:

- що володілець інформації - фізична або юридична особа, якій належать права на інформацію, власник системи - фізична або юридична особа, якій належить право власності на систему;

- доступ до інформації в системі - отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі;

- захист інформації в системі - діяльність, спрямована на запобігання несанкціонованим діям щодо інформації в системі.

Отже, на думку суду, з метою встановлення в діях наявності складу наведеного адміністративного правопорушення слід визначити - чи мала особа доступ до інформації, яка зберігається в інформаційній (автоматизованій) системі, яким чином отримано нею доступ, як і коли, а також чи зберігається така інформація саме в інформаційній (автоматизованій) системі.

Однак суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення не надано будь-яких доказів, що свідчать про наявність в ОСОБА_1 доступу до інформаційної (автоматизованої) системи, спосіб за яким здійснювався ОСОБА_1 такий доступ, а також існування такої системи (її назва, вид), положення про затвердження функціювання системи, та інструкції з користування. Крім того, надані матеріали, як і протокол про адміністративне правопорушення, не містять відомостей - яка інформація була здобута ОСОБА_1 в інформаційній (автоматизованій) системі та відповідно розповсюджена.

Диспозиція ч. 5 ст. 212-6 КУпАП також містить ключовий для вказаного складу правопорушення елемент - розповсюдження. Між тим, жодним з нормативних актів не визначено такого поняття, а отже цей термін не дає чіткого уявлення щодо визначення дій особи, які вважаються протиправними. Зокрема, чи можна вважати розповсюдженням передачу інформації однієї особою іншій, або це дії виключно з передачі інформації невизначеному (широкому) колу осіб? Між тим, притягнення до юридичної відповідальності не може відбуватися на законі, який не є чітким, оскільки у такому випадку такі дії органі державної влади мають ознаки свавільних.

Суд також враховує, що особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, зазначено про розповсюдження ОСОБА_1 персональних даних, які є конфіденційної інформацією. Однак склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивна сторона, не містить такого елементу як конфіденційна інформації, а відповідальність за порушення законодавства у сфері захисту персональних даних передбачено іншою нормою - статтею 188-39 КУпАП. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 було наведено, що ним було спрямовано електронну копію клопотання на запит суду, а надані матеріали не містять взагалі відомостей про проведення перевірки підстав спрямування наведеної копії клопотання, та особи адресанта.

Слід зауважити, що протокол взагалі не містить диспозиції ч. 5 ст. 212-6 КУпАП, як дій визначених об`єктивною стороною цього правопорушення, хоча об`єктивна сторона вказаного правопорушенні має декілька різних за змістом складів.

Наведені обставини позбавляють суд можливості перевірити та оцінити відповідність системи, яку визначено у протоколі, системі, яку зазначено у диспозиції ч. 5 ст. 212-6 КУпАП, як і існування факту отримання ОСОБА_1 інформації саме з такої системи.

Суд враховує, що Постановою Кабінету міністрів України від 21.10.2015 № 851 «Деякі питання використання доменних імен и органами в українському сегменті Інтернету» Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям надано вказівку забезпечити використання посадовими особами для здійснення службового листування виключно електронних поштових скриньок, розміщених на серверах, які перебувають у доменній зоні GOV.UA або .УКР. Однак така вказівка може бути підставою лише для дисциплінарної відповідальності, та не утворює складу адміністративного правопорушення.

Взагалі особа, якою складено адміністративний протокол, у фабулі зазначила, що: «Таким чином в діях ОСОБА_1 містяться окремі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-6 КУпАП». Однак слід зазначити, що наявність окремих елементів без наявності усіх складових складу адміністративного правопорушення не є підставою для притягнення особи до відповідальності. Вказані висновки свідчать, що навіть особа, якою складено адміністративний протокол, не впевнена у тому, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-6 КУпАП.

Також надані матеріали та пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні свідчать, що особою, якою складено адміністративний протокол, не пропонувалось ОСОБА_1 , щонайменше, надати свої пояснення щодо тих обставин, які викладені в протоколі, а отже і не проводилась їх перевірка.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведені судом висновки, як і оцінені обставини, зібрані докази, формулювання фабули та висунутого публічного обвинувачення свідчать, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-6 КУпАП, а отже з цих підстав провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії № 78/3/6-10749 від 04.11.2020 слід закрити.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 212-6, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

постановив:

Провадження в справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії № 78/3/6-10749 від 04.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-6 КУпАП - закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова