Провадження № 3/643/204/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2019 року о 19:00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Героїв Праці, буд. 47 в м. Харкові, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім того, ОСОБА_1 08.12.2019 року о 19:00 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , став учасником дорожньотранспортної пригоди за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 47 в м. Харкові, та мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покрова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 року матеріали справи про адміністративне правопорушення № 643/21501/19, провадження № 3/643/5406/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та матеріали справи про адміністративне правопорушення № 643/21499/19, провадження № 3/643/204/20, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що він за кермом автомобіля не знаходився, а перебував в ньому в якості пасажира. Автомобілем керував його знайомий на ім`я ОСОБА_3 . Інші дані ОСОБА_3 , а саме ім`я, по батькові та адреса, йому невідомі. Їх автомобіль зупинився на пішохідному переході, щоб надати перевагу в русі пішоходам. Після того, як вони пропустили пішоходів, їх автомобіль почав рух та відбулось ДТП з автомобілем «Фольксваген», який випереджав їх справа. Свідки були запрошені водієм автомобіля «Фольксваген», в зв`язку з чим є заінтересованими особами. Працівники поліції також упереджено ставились до нього та склали протокол саме відносно нього, хоча він пояснював, що не керував автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення, згідно яких, керуючи автомобілем «Фольксваген», рухався прямолінійно та відчув удар в ліве переднє крило автомобіля, який завдав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався праворуч. При цьому ОСОБА_2 наполягав на тому, що автомобілем «ВАЗ 2109» керував саме ОСОБА_1 , оскільки він особисто бачив, як ОСОБА_1 виходив з автомобіля з місця водія.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що не був очевидцем ДТП. Його запросили бути свідком під час відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння. У ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння. З ОСОБА_1 був ще один чоловік. В його присутності ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши це тим, що не керував автомобілем. Після пред`явлення для огляду протоколу про адміністративне правопорушення та його письмових пояснень, свідок підтвердив, що підписи у вказаних документах виконані ним особисто та він підтверджує правильність відомостей, відображених у вказаних документах, за єдиним виключенням він не бачив, хто саме керував автомобілем «ВАЗ 2109».

Інспектор УПП в Харківській області ОСОБА_5 , допитаний судом в якості свідка, пояснив, що прибув на виклик за фактом ДТП. В ході опитування потерпілого та свідків було встановлено, що автомобілем «ВАЗ 2109» керував ОСОБА_1 , а не інша особа, яка була разом з ним в автомобілі. На уточнююче запитання суду свідок пояснив, що про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем під час ДТП, вказали не тільки потерпілий, а й ще декілька осіб, які були очевидцями ДТП та надали працівникам поліції пояснення щодо особи, яка керувала вказаним вище автомобілем «ВАЗ 2109». У ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Інспектор УПП в Харківській області ОСОБА_6 , допитана судом в якості свідка, пояснила, що прибула на виклик за фактом ДТП. Вона не пам`ятає, в її присутності або ні водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водія автомобіля «ВАЗ 2109» було встановлено на підставі пояснень потерпілого та очевидців ДТП. Так, крім потерпілого, про ту обставину, що за кермом вказаного автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , а не інша особа, вказали ще декілька осіб, які були очевидцями ДТП.

Судом в судовому засіданні також був відтворений відеозапис, який містився на СД-диску, що був долучений до матеріалів справи. На відеозаписі зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння. В обґрунтування відмови ОСОБА_1 було зазначено, що автомобілем керував не він, а інша особа.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Оцінюючи доводи та аргументи учасників судового процесу, висловлені під час розгляду даної справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні правопорушення, яке мало місце 08.12.2019 о 19:00 год. та полягало у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174283 від 08.12.2019, складеного працівником поліції Луніним А.О., згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; письмовими поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , особистими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданими суду, даними відеозапису.

Показання ОСОБА_1 відносно того, що автомобілем керував не він, а інша особа на ім`я ОСОБА_3 , суд вважає тактикою захисту, спрямованою на ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, вказані пояснення ОСОБА_1 спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_2 , який наполягав на тому, що особисто бачив, що за кермом автомобіля «ВАЗ 2109» знаходився саме ОСОБА_1 , а я поясненнями двох працівників поліції, які були допитані судом та, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показали, що декілька очевидців ДТП вказали їм на ОСОБА_1 як на особу, яка керувала автомобілем «ВАЗ 2109».

При цьому суд також враховує наступне.

На уточнююче запитання суду ОСОБА_1 пояснив, що йому невідоме ім`я, по батькові та адреса ОСОБА_3 , який за його доводами керував автомобілем. Враховуючи наведене, суд позбавлений можливості викликати вказану особу в судове засідання шляхом направлення повістки про виклик.

При цьому судом роз`яснювалось ОСОБА_1 право допитати вказану особу на ім`я ОСОБА_3 в якості свідка та необхідність забезпечити його явку в судове засідання, оскільки з наведених вище причин суд позбавлений можливості самостійно забезпечити явку ОСОБА_3 шляхом направлення повістки про виклик.

З метою забезпечення права ОСОБА_1 на подання доказів та надання можливості допитати свідка на ім`я ОСОБА_3 , розгляд справи неодноразово відкладався. ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являвся. За поясненнями ОСОБА_1 , неявка ОСОБА_3 обумовлена зайнятістю на роботі останнього.

Таким чином, судом було вжито необхідних заходів для забезпечення права ОСОБА_1 надати суду докази на підтвердження його правової позиції по справі.

Враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також її неодноразове відкладення в тому числі з метою надання ОСОБА_1 можливості допитати свідка ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи через чергову неявку особи на ім`я ОСОБА_3 .

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що не спостерігав факт керування ним автомобілем, суд не може визнати такими, що свідчать на користь версії ОСОБА_1 , оскільки свідок зазначив, що приїхав на місце ДТП після його вчинення та через це не бачив, яка саме особа керувала автомобілем «ВАЗ 2109». Також ОСОБА_4 пояснив, що його запросили бути свідком саме відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд надає перевагу показанням потерпілого ОСОБА_2 та двох працівників поліції, які були допитані в якості свідків, та вважає доведеним факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля під час вказаної вище ДТП. Відповідно, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 відносно того, що останній не виконував функції водія автомобіля.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 08.12.2019 року о 19:00 год. вимог п. 2.5. ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174282 від 08.12.2019 року, схемою місця ДТП від 08.12.2019 року, письмовими та особистими поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями працівників поліції, наданими суду.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що у ДТП винний водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_2 , суд також вважає тактикою захисту, спрямованою на ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Вказані доводи ОСОБА_1 спростовуються не тільки поясненнями водія ОСОБА_2 , а й особистими поясненнями ОСОБА_1 , наданими суду.

Так, на уточнююче запитання суду щодо механізму виникнення ДТП ОСОБА_1 надав пояснення, згідно яких автомобіль «ВАЗ 2109» рухався в одному напрямку з автомобілем «Фольксваген» ліворуч від останнього, тобто автомобіль «ВАЗ 2109» рухався ближче до розділювальної смуги. В зустрічному напрямку їхало інше авто. Їх автомобіль, щоб уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем, змінив напрямок руху та взяв трохи праворуч, після чого відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген», який рухався праворуч від їх автомобіля.

Таким чином, з особистих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ДТП відбулось внаслідок зміни руху автомобілю «ВАЗ 2109», який, здійснюючи маневр перестроювання праворуч, не надав перевагу в русі автомобілю «Фольксваген», який рухався справа в попутному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 відносно того, що винним в ДТП є водій ОСОБА_2 , який за доводами ОСОБА_1 . випереджав автомобіль «ВАЗ 2109» та скоїв з ним зіткнення.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що свідки є заінтересованими особами та запрошені потерпілим ОСОБА_2 , суд відхиляє з наступних підстав.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що свідки дійсно є його знайомими, проте у вказаних свідків відсутня будь-яка заінтересованість в розгляді даної справи, вони не є його родичами. Також ОСОБА_2 надав показання, згідно яких не запрошував свідків, а останні, коли проїжджали поруч з місцем ДТП, за власною ініціативою зупинились, щоб дізнатись, що трапилось.

Свідок ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надав суду пояснення, згідно яких на місце ДТП він приїхав сам. Також ОСОБА_4 пояснив, що його знайомими є як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , оскільки вони всі проживають в одному районі.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 відносно заінтересованості свідків спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_2 , а й показаннями свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що однаково знайомий з обома учасниками ДТП та самостійно приїхав на місце ДТП.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що працівники поліції упереджено ставились до нього під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, суд також оцінює критично, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та допиту її учасників, зокрема потерпілого, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що автомобіль «ВАЗ 2109» після ДТП не заважав руху, не впливають на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень.

Доводи ОСОБА_1 відносно порушення процедури під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення судом також відхиляються, оскільки ОСОБА_1 не було зазначено, в чому полягають вказані порушення, та під час дослідження доказів не встановлено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин суд накладає на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 384 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33-35, 40-1, 124, 130, 284 КУПАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (десять тисяч двісті гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача:Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов