Номер провадження: 33/813/1304/20
Номер справи місцевого суду: 491/833/20
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисник Бойко Олександр Олександрович,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2020 року, ухвалену під головуванням судді Желяскова О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19 вересня 2020 року о 22 год. 53 хвил., знаходячись в м.Ананьїв Одеської області на перехресті вулиць Дворянська та Пролетарська, керував мопедом марки «Viper VP 125», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР). Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки відповідно до витягу з ІІПС МВС України «Армор» вбачається, що протягом року на нього вже накладалося адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити, оскільки постанова є незаконною, необґрунтованою та безпідставною.

Зокрема, апелянт посилається на те, що:

- відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, є неправдою та справа взагалі сфабрикована поліцейським проти нього,

- він дійсно був зупинений працівниками поліції та його притягнуто до адміністративної відповідальності за керування мопедом без реєстраційних документів та будучі позбавленим права керування транспортними засобами, однак будь-яких інших документів поліцейськими не складалось,

- осіб, заявлених як свідки у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , взагалі не було, пояснення цих свідків написані самими поліцейськими та підписані невідомими підписами, немає жодних даних, які ідентифікують цих осіб,

- 19 вересня 2020 року алкогольні напої він не вживав та не відмовлявся від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння,

- справа безпідставно розглянута у його відсутність, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, його позбавлено права на захист та можливості надати відповідні пояснення та докази у справі,

- суд не викликав свідків у справі та поліцейського, який склав протокол,

- складання протоколу, що є єдиним «доказом» у цій справі відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства , а саме: вимогам ст.266 КУпАП, постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказу №400/666 МВС та МОЗ України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,

- всупереч вимогам ст.ст.254,256 КУпАП складання протоколу здійснено без його присутності, копію протоколу йому не вручено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, проведеного в режимі відеоконференції з Ананьївським районним судом Одеської області, ОСОБА_1 та його захисник Бойко О.О. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, допитавши в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачаються порушення вимог п.2.5 ПДР у вигляді відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- витягом з ІІПС МВС України «Армор» про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 10200 грн з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.3),

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №399368 від 19 вересня 2020 року(а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.5,6);

- клопотанням ОСОБА_1 про передачу керування транспортного засобу для доставки його до місця проживання (а.с.7),

- копією постанови серії БАА №097188 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП (за відсутність реєстраційних документів на мопед) (а.с.8),

- відеозаписами на CD-диску (а.с.10).

При цьому, суд керувався вимогами п.п.2.5 ПДР; ст.ст.6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.38, 268КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Доводи апелянта про те, що в день події алкогольні напої він не вживав та не відмовлявся від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, не відповідає дійсності. Відеозаписами, наявними в матеріалах справи та оглянутими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, підтверджено, що на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку (на місці за допомогою алкотесту Драгер або проїхати до медичного закладу) медичний огляд на стан алкогольногосп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився. Поліцейським інспектором останньому було роз`яснено, що у даному випадку на нього буде складений адміністративний протокол за ст.130 КУпАП, з чим ОСОБА_1 погодився.

Тому доводи апелянта про те, що відносно нього інспекторами поліції була винесена тільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за керування мопедом без реєстраційних документів та будучі позбавленим права керування транспортними засобами, але будь-яких інших документів поліцейськими не складалось, не приймаються до уваги.

Твердження ОСОБА_1 , що 19 вересня 2020 року алкогольні напої не вживав та був тверезий, не виключають в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки наявними відеозаписами підтверджено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода та порушення мови, однак відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3).

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, ОСОБА_1 керував мопедом, будучі, при цьому, вже позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік на підставі постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року.

Таким чином, на думку суду, твердження апелянта про те, що він був тверезий та відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, є неправдою та справа взагалі сфабрикована поліцейським проти нього, спрямовані на уникнення відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що справа безпідставно розглянута у його відсутність, він не був повідомлений про розгляд справи, його позбавлено права на захист та можливості надати відповідні пояснення та докази у справі, не приймаються до уваги з підстав, викладених в постанові суду першої інстанції.

Крім того, твердження в апеляційній скарзі про те, що повістку про виклик до суду на 02 жовтня 2020 року будо отримано ОСОБА_5 06 жовтня 2020 року, не відповідає дійсності. ОСОБА_5 до апеляційної скарги надана копія конверту, на якому міститься штрих-код відправлення та за відомостями сайту Укрпошти видно, що дане поштове повідомлення було отримано адресатом 30 вересня 2020 року (а.с.23,74).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захиснику Бойко В.В. в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених ст.268 КУпАП, чим відновлено їх право на участь в судовому розгляді.

До апеляційного суду викликалися для допиту в якості свідків інспектор поліції ОСОБА_4 , який склав адміністративний протокол, інспектор поліції ОСОБА_6 , який перебував з ним в наряді, та поняті у справі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Судове засідання було проведено в режимі відеоконференції з Ананьївським районним судом Одеської області, на якому був присутній поліцейський ОСОБА_4 . Останній надав свої пояснення та підтвердив обставини, викладені в протоколі.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що працівник поліції неправомірно та безпідставно склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, тобто скоїв злочин, передбачений ст.365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу), оскільки ОСОБА_1 , з вересня 2020 року дотепер, навіть після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Бойко О.О., із заявою про скоєння інспектором поліції злочину до компетентних органів не звертався.

В свою чергу, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_2 до суду не з`явилися. Від них надійшли заяви про неможливість прибути до апеляційного суду, у зв`язку віддаленістю суду з місцям його проживання та карантину в країні, просили розглянути справу у їх відсутність та підтримали повністю свої покази, які зазначені в протоколі відносно ОСОБА_1 (а.с.49-50, 66-67).

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає письмові пояснення свідків належними, допустимими та достовірними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення вимогам ст.266 КУпАП, постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», є необґрунтованими, оскільки не містить конкретних посилань, в чому саме виразилося порушення вищевказаних нормативних актів.

Не приймаються до уваги і доводи апелянта про порушення вимог наказу МВС та МОЗ України №400/666 від 09 вересня 2009 року, оскільки даний наказ втратив чинність ще 09 листопада 2015 року на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ №1452/735.

Доводи апеляційної скарги, що єдиним доказом у справі є протокол про адміністративне правопорушення, суперечить матеріалам справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: витяг з ІІПС МВС України «Армор» про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), письмові поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.5,6); клопотання ОСОБА_1 про передачу керування транспортного засобу для доставки його до місця проживання (а.с.7), копія постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.8), відеозаписи на CD-диску (а.с.10).

А тому висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков