Номер справи 237/6278/19
Номер провадження 3/237/75/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.02.20 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Яна Юріївна, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2019 року серії ОБ за № 021707, ОСОБА_1 15 листопада 2019 року на автодорозі Н15-Вугледар-Павлівка керуючи авто VOLVO державний номерний знак НОМЕР_1 під час руху допустив просипання вантажу з кузова транспортного засобу внаслідок чого було пошкоджено авто TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 який рухався у зустрічному напрямку. При дорожньо-транспортній події постраждалих немає. ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 2.3.б Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про те, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення пункту 2.3б ПДР України, згідно якого водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення, оскільки фактично особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення залишила на розсуд суду визначення фактичних обставин справи, а саме не зазанчено внаслідок яких саме дій (неуважність, відволікання від дорожньої обстановки, порушення правильності розміщення та кріплення вантажу) ОСОБА_3 було допущено просипання вантажу, тобто не вказано який саме обов`язок з встановлених п. 2.3б ПДР України було порушено.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів, щодо доведеності вини обвинуваченого.

Вказані неточності протоколу про адміністративне правопорушення знаходять свій подальший розвиток і в поясненнях водіїв транспортних засобів VOLVO та TOYOTA AVENSІS.

Так, згідно письмових пояснень водія транспортного засобу VOLVO його наздогнав водій TOYOTA AVENSІS та повідомив що з переднього колеса транспортного засобу VOLVO вискочило каміння та пошкодило йому лобове скло. Водночас, в письмових поясненнях водія транспортного засобу TOYOTA AVENSІS викладено інші фактичні обставини справи та зазначено, що ушкодження лобового скла відбулось внаслідок того, що з кузова транспортного засобу VOLVO посипалось каміння.

Отже, вказані розбіжності в поясненнях водіїв транспортних засобів та неточності протоколу про адміністративне правопорушення повинні бути усунуті іншими процесуальними джерелами доказів по справі, якими, згідно ст. 251 КУпАП можуть бути показання свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, висновок експерта тощо. Водночас, у якості доказу до протоколу про адміністративне правопорушення окрім пояснень учасників дорожньо-транспортної події долучено лише схему місця ДТП, на якій в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі не зафіксовано графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки наявні на вказаній схемі зображення транспортних засобів розташовані в попутному напрямку, що не узгоджується з відомостями, викладеному в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що дорожньо-трнаспортна пригода мала місце в той час, коли транспортні засоби рухились не в попутному, а саме в зворотньому напрямку. Таким чином, долучена до матеріалів справи схема місця ДТП складена формально, не відображає обставин вчинення дороджньо-траспнортної події, жодним чином не підтверджує та не спростовує обставини, викладені в протоколі, в частині порушення ОСОБА_1 пункту 2.3 ПДР України у зв`язку з чим не може бути покладена в основу визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що матеріали справи не містять посилань на те, який саме обов`язок з передбачених п. 2.3. б ПДР України було порушено ОСОБА_3 , суд, надаючи оцінку наявним у справі матеріалам вважає за необхідне зазначити, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності до матеріалів справи долучено матеріали фотофікскації зовнішнього вигляду транспортних засобів VOLVO та TOYOTA AVENSІS з яких вбачається, що вантаж, який перевозиться на транспортному засобі VOLVO за межі борту для перевезення вантажу не виступає, накритий тентом, що унеможливлює просипання, падіння вантажу, що, в свою чергу, свідчить про виконання водієм вимог п. 2.3б ПДР України в частині обов`язку водія здійснити правильне розміщення та кріплення вантажу. Посилань на порушення будь-яких інших вимог п. 2.3б, як вже було зазначено судом, матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, суд, за відсутності достатніх та переконливих доказів, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі викладеного, ст. 124 КУпАП, керуючись ст. ст. 247, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя Яна Юріївна Кучко