ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8575/20Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/378/20 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гонти М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 420, 40 гривень судового збору.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 22 травня 2020 року о 01 год. 33 хв. в м. Тернополі по вул. Чумацька керував транспортним засобом «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820 №ARHJ-0251 (повірка дійсна до 30.10.2020р.) та огляду в КП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР водій категорично відмовився в присутності двох свідків. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2020р. серії ДПР18 №268398 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджуть його вину, зокрема відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним, тому не можливо встановити чи були свідки події, а судом вони допитані не були.

Вважає, що працівниками поліції не було встановлено у нього наявність ознак алкогольного сп`яніння, тому не було підстав для проведення огляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №268938 від від 22.05.2020 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Зазначені обставини доводяться даними, відображеними на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.

Твердження апелянта, що вказаних свідків на місці події не було суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно даних відображених на вказаному відео вбачається, що пасажир, який перебував разом із ОСОБА_1 з`ясовував у працівника поліції чи свідкам виповнилось 18 років, що свідчить про те, що свідки на місці події були. При цьому, ніхто із учасників не заперечував факту присутності свідків на місці події коли працівник поліції оголошував, що водію ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Також не може бути підставою визнання недопустимим доказом інформація, зафіксована відеореєстратором з автомобіля патрульної поліції з підстав невідповідності відображення на ній дати та часу, оскільки дана обставина є технічною помилкою відеокамери. Крім того, нагрудними камерами працівників поліції зафіксовані події, які є продовженням того відео з відеореєстратора де відображається дата 22.05.2020 року.

Крім того, з долученого до матеріалів справи DVD-R диску вбачається, що на ньому містяться відео, зафіксовані з двох боді-камер поліцейських та відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, які по суті пов`язані між собою однією подією, продовжують та доповнюють одне одного, на яких відображено увесь процес, розпочинаючи з моменту переслідування ОСОБА_1 , пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння з дотриманням вказаних вище норм законодавства, складання та оголошення останньому процесуальних документів.

Щодо твердження, що працівниками поліції не було встановлено у ОСОБА_1 наявність ознак алкогольного сп`яніння, то вони є безпідставними, оскільки після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 намагався втекти, коли він був затриманий працівниками поліції, то не заперечував, що вживав алкоголь та просив не складати протокол щодо нього, щоб уникнути відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя