Справа №587/1564/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/525/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю захисника Мірошниченка В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік у зв`язку з тим, що 19 липня 2020 року о 06-12 год. на автодорозі Суми-Токарі в напрямку с.Токарі, Сумського району, ОСОБА_2 керував автомобілем «ГАЗ-330213НГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор «Драгер алкотестер 6810» ARBF-0423 тест №831 в присутності двох свідків, результат якого склав 0,38 проміле, з результатом погодився, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим ОСОБА_2 порушив п 2.9А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Мірошниченко В.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що під час розгляду справи по суті, суд повинен перевірити чи відповідає протокол про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП. Разом з тим, на думку захисника, судом першої інстанції не було досліджено сертифікат відповідності засобу вимірювальної техніки, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, інструкції з експлуатації газоаналізатора, а також не взято до уваги, що дата калібрування не відповідає вимогам інструкції з експлуатації.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що в свідоцтві про повірку газоаналізатора вказано, що повірку засобу здійснено 24 жовтня 2019 року, тоді як у роздруківці, долученій до протоколу про адміністративне правопорушення вказано дату калібрування 26 вересня 2019 року, що свідчить про те, що калібрування і повірка не є тотожними. І перевірка калібровки засобу має відбуватись кожні 6 місяців, а з матеріалів справи вбачається, що з моменту останньої калі бровки драгера минуло більше 10 місяців. Однак, ці обставини залишені судом першої інстанції поза увагою.

Також захисник вказує на те, що газоаналізатор «Алкотестер Драгер» не є технічним засобом, який дозволений до застосування на території України, що унеможливлює його використання працівниками поліції.

Повідомлений належним чином ОСОБА_2 про час та дату апеляційного розгляду до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення не подавав.

Заслухавши пояснення захисника Мірошніченка В.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із матеріалів справи вбачається, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, вина ОСОБА_2 у скоєному підтверджується даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПТ18 №237222 від 19 липня 2020 року, відповідно до якого 19 липня 2019 року о 06-12 год. на автодорозі Суми-Токарі в напрямку с.Токарі, Сумського району, ОСОБА_2 керував автомобілем «ГАЗ-330213НГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор «Драгер алкотестер 6810» ARBF-0423 тест №831 в присутності двох свідків, результат якого склав 0,38 проміле. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим ОСОБА_2 порушив п 2.9А Правил дорожнього руху України (а.с.1).

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 його винуватість також підтверджується іншими доказами: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в яких кожен окремо зазначали, що в їх присутності проводився огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння шляхом продуття газоаналізатора алкотест «Драгер №6810», який показав 0,38 проміле, (а.с.2,3), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів разом з роздруківкою тестування на алкоголь (а.с.4).

Вищезазначені обставини підтверджуються також даними відеозаписів, наданих Сумським РВП ГУНП в Сумській області, з яких вбачається, що водій ОСОБА_2 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», у результаті продуття якого прилад відобразив 0,38 проміле. Претензій з приводу проведеного огляду не мав (а.с.5).

Вказані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням передбаченої законом процедури, не суперечать фактичним обставинам і об`єктивно узгоджується між собою.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не було надано оцінки сертифіката та свідоцтва про повірку газоаналізатора, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до п.5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС від 09.11.2015 №1452/735 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вимоги зазначеної Інструкції працівниками поліції були дотримані в повному обсязі, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що необхідні документи ОСОБА_2 були надані.

До того ж, згідно з копією сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки дата наступної державної повірки газоаналізатора Alcotest 6810 ARAM-2261, за допомогою якого був проведений огляд ОСОБА_2 24 жовтня 2020 року (а.с.51, 52).

Не знайшли свого підтвердження також доводи апелянта з приводу того, що огляд його підзахисного на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора, який не був вчасно каліброваним.

Так, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю крові та в повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 та становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація з приводу останнього градуювання (калібрування).

Згідно з роздруківкою результатів показів газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння, вбачається, що вказаний прилад востаннє було калібровано 26.09.2019 (а.с.4).

Таким чином, огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння був проведений приладом, що з технічної точки зору відповідає вимогам Інструкції, оскільки дата наступної його повірки має бути проведена 24 жовтня 2020 року, а калібровка 27 вересня 2020 року, тоді як подія адміністративного правопорушення відбулася 19 липня 2020 року.

Отже, підстави ставити під сумнів результат проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 за допомогою даного спеціального технічного засобу відсутні.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 12 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_2 , всупереч тверджень апелянта, ґрунтуються на оцінці всіх доказів по справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з урахуванням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, встановлених ст.38 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Сумського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Мірошніченка В.В. без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.